Ухвала 
11 березня 2021 року
м. Київ
справа № 752/4328/19
провадження № 61-2889ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду                      Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баранець Алла Миколаївна, Громадська організація «Фонд допомоги Олени Орєхової», про розірвання договору довічного утримання,   
                                                            ВСТАНОВИВ:
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 грудня                    2019 року, залишеним без змін постановою  Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 року позов   ОСОБА_2 задоволено.
Розірвано договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 15 січня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранець А. М. за реєстровим                № 21.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У лютому 2021 року  ОСОБА_1 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 липня                       2020 року, у якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.
Також, заявник  в касаційній скарзі, посилається на те, що ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2021 року касаційну скаргу повернуто заявникові, у зв`язку з тим, що заявником не зазначено обов`язкових підстав касаційного оскарження, визначених частиною другою статті                    389 ЦПК України.
До касаційної скарги не надано доказів поважності пропуску строку, які унеможливили звернутися з касаційною скаргою в межах строку на касаційне оскарження  передбачених статтею 390 ЦПК України.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним 
з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими 
і непереборними обставинами. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, 
що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.
Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, 
не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнано неповажними.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ: 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 липня 2020 року, залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                         І. А. Воробйова