Номер провадження: 33/813/122/21
Номер справи місцевого суду: 947/25869/20 
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О. 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.01.2021 року                                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі: 
судді – Сєвєрової Є.С.,
секретаря – Дубрянської Н.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
встановив:
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 6 (шість) місяців, стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 гривень в дохід держави.
У постанові зазначено, що 26.08.2020 приблизно о 18.40, керуючи автомобілем Hyundai Santa Fe, державний знак НОМЕР_1 , рухаючись по а/д Санжейка-Чорноморськ, в порушення п.12.11 Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом Mazda CХ5, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався і зупинився попереду. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та винести нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддати його штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що вину свою визнає, проте стягнення в вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 6 (шість) місяців вважає надто суворим, оскільки раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, ніколи учасником дорожньо-транспортних пригод не був, є пенсіонером за віком, а автомобіль для нього є єдиним засобом пересування. Про стягнення моральної чи матеріальної шкоди, власник автомобіля «Mazda»  ОСОБА_2 до нього не пред`являв. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника скаржника, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні, виходячи з наступного. 
Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Між тим апеляційний суд вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог закону, що потягло за собою необґрунтоване призначення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів.
Відповідно до положень ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02.11.2004 "Трегубенко проти України").
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
Так, суддя при накладенні стягнення враховує, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майнове становище та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
При цьому суддею місцевого суду не було враховано те, що апелянт є пенсіонером, до адміністративної відповідальності притягується вперше, автомобіль для нього є способом пересування, особливо в умовах карантину. 
Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, повністю визнає свою вину, щиро кається у скоєнні правопорушення.
З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що дослідження особи правопорушника відбулося лише формально, вид стягнення обраний без достатнього обгрунтування. 
Санкція ст. 124 КУпАП передбачає два альтернативних види адміністративних стягнень штраф та позбавлення права керувати транспортними засобами.
У випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови повинен мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.
Адміністративне правопорушення (проступок)-протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на охоронювані законом суспільні відносини і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення характеризується низкою ознак: дія або бездіяльність, тобто діяння; діяння суспільно небезпечне; діяння протиправне; діяння винне; діяння каране.
При вирішенні питання про адміністративне стягнення, яке слід обрати ОСОБА_1 апеляційний суд враховує відсутність саме умисної дії ОСОБА_1 під час скоєння вказаного адміністративного правопорушення, відсутність тяжких наслідків вказаного адміністративного правопорушення. Крім того, вказані дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам, жодні висновки або встановлені факти про таке у постанові суду відсутні. 
За наявності таких обставин, позбавлення ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами, враховуючи особу порушника, його вік, не можна визнати обґрунтованим. 
Апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для призначення ОСОБА_1 менш суворого адміністративного стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу.
Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право змінити оскаржувану постанову.
Враховуючи викладене, постанова судді підлягає зміні в частині призначення адміністративного стягнення з призначенням ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу. В решті постанову слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 7, 8, 247, 293, 294 КУпАП, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2020 змінити в частині виду стягнення шляхом підданню ОСОБА_1 стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, в решті постанову суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

       Суддя Одеського апеляційного суду                                Є.С. Сєвєрова