ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2239/21 Справа № 199/12239/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

               головуючого - судді Демченко Е.Л.
               суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.
               при секретарі — Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2020 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до приватного підприємства компанія «Клін лайн», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», де треті особи - приватне підприємство компанія «Клін лайн» та ОСОБА_2 , про визнання договору поруки припиненим, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», де треті особи - приватне підприємство компанія «Клін лайн» та ОСОБА_1 , про визнання договору поруки припиненим, -

в с т а н о в и л а:

       У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк “ПриватБанк”, найменування якого наразі змінено на акціонерне товариство комерційний банк “ПриватБанк”, (далі — АТ КБ “ПриватБанк”), звернулось до суду з позовом до приватного підприємства компанія «Клін лайн» (далі — ПП компанія «Клін лайн»), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань ПП компанія «Клін лайн» за кредитним договором, станом на 06 вересня 2013 року існує заборгованість в розмірі 50 883,14 доларів США, яка складається з наступного: 15 106,49 доларів США - заборгованість за кредитом; 27 730,76 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 045,89 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, яку вони просили стягнути з відповідачів у солідарному порядку.  
       У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до АТ КБ «Приватбанк», третя особа — ПП компанія «Клін лайн», ОСОБА_1 , про визнання договору поруки припиненим. 
       Також із зустрічним позовом до суду звернулась ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», третя особа — ПП компанія «Клін лайн», ОСОБА_2 , про визнання договору поруки припиненим. 
       Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2014 року позов АТ КБ “ПриватБанк” до ПП компанія «Клін лайн», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ПП компанія «Клін лайн» заборгованість з відсотків за кредитним договором від 16 січня 2007 року в розмірі 15 745,03 долари США, що в еквіваленті складає 125 802,79 грн., за період з 16 травня 2009 року по 03 липня 2012 року. Вирішено питання стосовно судових витрат. В задоволені решти вимог відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. 
       05 листопада 2020 року ОСОБА_1 , відповідач за первісним позовом, подала заяву про роз`яснення рішення суду в частині обґрунтування відмови судом у задоволенні позовних вимог АТ КБ “ПриватБанк” про стягнення заборгованості за кредитним договором з неї. 
       Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду відмовлено. 
       В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та передати питання про роз`яснення рішення на новий розгляд до суду першої інстанції. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив вимоги ст.271 ЦПК України, роз`яснення рішення в частині зазначення мотивів відмови у задоволенні позову банку до неї не змінить суті рішення. 
       10 березня 2021 року позивач АТ КБ “ПриватБанк” надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просив залишити її без змін, а апеляційну каргу без задоволення. В мотивувальній частині судового рішення відсутні підстави та обґрунтування відмови у задоволенні їх позовних вимог до ОСОБА_1 , разом з тим суд позбавлений можливості роз`яснити його у вказаній частині не змінивши його змісту. 
       Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
       Відмовляючи в задоволенні заяви про роз`яснення рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду є чітким і зрозумілим, постановленим на підставі доказів, які містилися в матеріалах цивільної справи на час винесення судового рішення.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
       Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Положеннями ст.271 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.
       Системне тлумачення положень вказаної норми закону дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду – це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.
       Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
       Таким чином, оскільки судом першої інстанції, повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а постановлена ухвала відповідає вимогам процесуального права, отже підстави для її скасування відсутні.
       Рішення суду від 01 грудня 2014 року може бути виконане, його резолютивна частина відповідає вимогам законодавства. 
       Заявник у заяві не вказала про будь-які неточності, незрозумілість, неоднозначність тлумачення рішення суду, що могло б бути усунуто шляхом роз`яснення його змісту. 
       Фактично у заяві про роз`яснення рішення суду не йдеться про вирішення питання незрозумілостей, неточностей, різночитання рішення суду, що набрало законної сили.
       Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність ухвали суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.
       За змістом ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
       Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 
п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.

       Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2020 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

               Головуючий:                                                 Демченко Е.Л.

               Судді:                                                         Куценко Т.Р.

                                                                                 Макаров М.О.