КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

№ 33/824/1392/2021                                                 Суддя І інстанції - Марчук О.Л.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
24 лютого 2021 року суддя Київського апеляційного суду  Немировська О.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши  апеляційну скаргу  ОСОБА_1   на постанову судді Васильківського районного суду Київської області від 29 січня 2021 року про визнання винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124,  ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , який народився: ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
встановив:
постановою судді Васильківського районного суду Київської області  від 29 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Згідно з постановою судді,  01.11.2020 року о 16.00 на вул. 8-го березня у с. Устимівка Васильківського району Київської обл. керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21063», державний номерний знак НОМЕР_1 під час руху заднім ходом для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, чим порушив вимогу пункту 10.9 ПДР, внаслідок чого здійснив наїзд на огорожу будинку №32 по вул. 8-го березня у с. Устимівка Васильківського району Київської обл. Після цього ОСОБА_1 залишив місце пригоди, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 122-4  КУпАП. 
Також було встановлено, що на момент ДТП ОСОБА_1   виявляв ознаки  алкогольного сп`яніння  та  у встановленому законом порядку відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Васильківського районного суду Київської області  від 29 січня 2021 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження.  В частині притягнення його до відповідальності за ст. 122-4 та 124 КУпАП постанову  не оскаржує.
Апелянт  вважає  постанову судді  Васильківського районного суду Київської області від 29 січня 2021 року незаконною, винесеною з порушенням норм КУпАП, та зазначає, що не визнає себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є, на думку апелянта недоведеним та необґрунтованим, оскільки базується лише на припущеннях працівників поліції та суперечливих і неправдивих доказах.
Апелянт посилається на те, що у справі не проведена експертиза на стан сп`яніння водія. При розгляді справи суддею не було задоволено клопотання особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності та не були допитані свідки.
Враховуючи наведене, апелянт вважає, що винесена суддею постанова порушує його права та підлягає до скасування.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений у постанові судді Васильківського  районного суду Київської області  від 29 січня 2021 року про винність ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколів про адміністративні правопорушення, даними схеми місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом з бодікамери поліцейського.
З матеріалів справи убачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та в судовому засіданні ОСОБА_1   не заперечував своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 та 124 КУпАП, а в апеляційній скарзі відсутні доводи щодо заперечення висновків суду в частині визнання апелянта винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених цими статтями.
Проте доводи апеляції в цій частині є безпідставними, оскільки винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується належними і допустимими доказами, наведеними у постанові судді: письмовими поясненнями свідків, відеозаписом з бодікамери поліцейського.
Посилання апелянта на те, що у справі не була проведена експертиза на стан сп`яніння водія не може бути взятий до уваги, оскільки ОСОБА_1   відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Заперечуючи факт складання протоколів на місці пригоди та невручення йому копій протоколів, апелянт визнає, що така пригода мала місце під час керування ним автомобілем. В Протоколі про адміністративне правопорушення  про порушення ст. 124 КУпАП, зазначено, що  ОСОБА_1 від підпису та надання пояснень відмовився. Також ОСОБА_1 відмовився від підпису в Схемі місця ДТП. Аналогічним чином ОСОБА_1 відмовився від підпису та надання пояснення в Протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про порушення прав особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності не підтверджуються матеріалами справи, з яких убачається, що ОСОБА_1   не заявляв будь-яких клопотань при розгляді справи в суді першої інстанції, у тому числі, і клопотань про допит свідків, а лише зазначив, що заявляє клопотання про допит так званих свідків, пояснення яких є надуманими, оскільки у дворі крім нього та двох поліцейських нікого не було. При цьому апелянт зазначає, що якщо у протоколі ї його підписи, то вони підроблені, якщо зазначено, що він відмовився від підпису, чи надання пояснень, то така інформація є надуманою, якщо у справі є акт, що він відмовився від проходження тесту на алкогольне сп`яніння, чи визнав себе таким, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння,  то такий акт є підробленим. 
Як видно з відеозапису з боді-камери поліцейського, ОСОБА_1 виявляв ознаки стану сп`яніння, неодноразово відмовлявся від проходження  огляду на стану сп`яніння, пояснюючи це тим, що він взагалі на автомобілі не виїжджав та ДТП не вчиняв. 
В постанові суддею зазначено, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 викликались, однак до суду не прибули, а тому взяв до уваги їх письмові пояснення. 
Розгляд справи відбувся в присутності ОСОБА_1 , який визнав факт ДТП, однак заперечував перебування у стані сп`яніння.
Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Отже, постанова судді Васильківського районного суду Київської області від 29 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 є законною і обґрунтованою, відтак підстав для її скасування немає.
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд 
 
постановив:
постанову судді Васильківського районного суду Київської області  від 29 січня 2021 року про визнання  ОСОБА_1   винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124,  ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_1   - без задоволення.
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя Київського апеляційного суду                          Немировська О.В.