КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 33/824/342/2021                                                            Головуючий суддя у 1-й інстанції: Дідик М.В.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
18 січня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю захисника                  Харіна Олексія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених                  ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, - 
 
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1 17.08.2020 року о 23 год. 15 хв. в м. Києві по вул. Промисловій 4/2, керуючи автомобілем «Jeep Compass», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою сторонніхосіб, та вчинив зіткнення з припаркованим автомобілем «Mazda», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Від проходження огляду на стан алкогольногосп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3, 2.5, 10.9 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та постановити нову, якою в цій частині провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив  всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, не дав належної оцінки усім наявним в матеріалах справи доказам; висновки суду не відповідають фактичним обставинам, зокрема працівники поліції не зупиняли транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а відтак подальше складання протоколу про адміністративне правопорушення вважає неправомірним.
Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, апелянтом не оскаржується.
16.01.2021 від ОСОБА_1 надійшла до суду апеляційної інстанції заява про розгляд справи у його відсутність.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, а саме: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
 
Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 за №080959 від 17 серпня 2020 року водій ОСОБА_1 17 серпня 2020 року о                                23 год. 15 хв. по вул. Промисловій, 4/2 у м. Києві керував транспортним засобом марки «Jeep Compass», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і порушень при його складанні, що стали би підставою для скасування постанови суду, не встановлено.
Обставини, викладені у протоколі, підтверджуються даними відеозапису, з якого вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 процесуальні права та наслідки відмови від проходження даного огляду, неодноразово в присутності двох свідків пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою тесту «Драгер» та в медичному закладі у лікаря, на що ОСОБА_1 відмовився. При цьому ОСОБА_1 не заперечував щодо вживання ним алкогольних напої та керування транспортним засобом, як і не вказував на те, що за кермом автомобіля перебувала інша особа.
Обставини, зафіксовані на відео, підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких  вбачається, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Отже, інспекторами поліції у даному випадку дотриманні положення                   ст. 266 КУпАП.
Доводи захисника Харіна О.М. та ОСОБА_1 про те, що дії працівників поліції щодо ОСОБА_1 у данному випадку є незаконними, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються дослідженими доказами у своїй сукупності, які у розумінні ст.ст. 251, 252 КУпАП є належними та допустимими.
На переконання суду апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених судом обставин, є правильним, обґрунтованим та підтвердженим наявними у справі доказами, які суд перевірив і дав належну оцінку у їх сукупності, та доводи апеляційної скарги цього не спростовують.
В рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка полодіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
При розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог                   ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили биприйняття законного та обґрунтованого рішення. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно залишити без зміни як законну та обґрунтовану, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -
 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року, щодо ОСОБА_1 - без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя 
Київського апеляційного суду                                                          О.М. Сітайло