ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 р. 	Справа № 520/8622/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Бартош Н.С. ,  Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 03.09.20 року по справі № 520/8622/2020
          за позовом            Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
          до            Головного управління Держпраці у Харківській області                    
          про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом – заявник, суб`єкт господарювання, ФОП, підприємець) у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про визнання протиправною та скасування постанови першого заступника начальника ГУ Держпраці у Харківській області Шило С.М. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК8526/2037/АВ/П/ТД-ФС від 30.03.2020 р.
В позовні заяві зазначив, що спірна постанова про накладення штрафу суперечить вимогам закону, оскільки винесено на підставі неповного з`ясування фактичних обставин діяльності позивача.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2020р. позов залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення прийнято в умовах неправильного застосування норм процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідності висновків суду обставинам справи. Вказує, що при розгляді справи та прийнятті рішення від 03.09.2020 року судом було допущено: порушення норм процесуального права, а саме: ст. 2,9,76,77,90, 242,245,КАСУ, та не було враховано усі обставини, що мають значення для справи, не надано оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремо, як того вимагає ст. 90 КАСУ, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи. Акт інспекційного відвідування та припис було відправлено позивачеві без повідомлення про вручення. Також не було складено і направлено позивачеві акт про відмову від підпису акту інспекційного відвідування та припису, як цього вимагає п.23 Порядку. Також зазначає, що під час інспекційного відвідування не було з`ясовано, що в приміщенні, в якому проводилось інспектування працює ще один підприємець і особи, що там знаходяться можуть бути працівниками або особами, допущеними без оформлення трудового договору іншим підприємцем, а не позивачем. В Приписі про усунення виявлених порушень, не зазначено яким поштовим відправленням його було направлено та відсутня інформація з приводу дати складання Акту про відмову від припису та його номер, а також номер рекомендованого листа з повідомленням про вручення, як цього вимагає п. 23 Порядку. В Акті інспекційного відвідування зазначений тільки номер рекомендованого листа Відповідно до п.23 Порядку, на примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування. Пізніше, відповідач разом з письмовими пояснення долучив до матеріалів справи Акт про відмову від підпису, датований 06.03.2020 року, в якому відсутні данні про його направлення позивачеві. Вказує, що відеозаписом інспекційного відвідування позивача, підтверджує, що з чотирьох опитаних осіб, тільки ОСОБА_2 сказала, що її роботодавець є позивач. ОСОБА_3 , зазначила , що не працює в закладі. Окрім того, ОСОБА_3 знаходилась в приміщенні, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, а не позивачу. Даний факт підтверджується: копією технічного паспорта на нежитлові приміщення літ А-7 по АДРЕСА_1 , в якому зазначено, що приміщення кухні передбачено згідно експлікації як приміщення 13, яке знаходиться в холі приміщення, а на відеозапису інспекторів видно, що вони зайшли до приміщення з металевими дверима з більярдної зали. Зазначеному факту та письмовому доказу судом не було надано жодної оцінки. Натомість, судом зроблено висновок про те, що в технічному паспорті є приміщення кухні та кафе, тому всі працівники були допущенні до роботи саме позивачем. Доказом того, що разом з позивачем працює і ОСОБА_4 свідчать наступні документи: договір суборенди нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 площею 648,8 кв.м. першого поверху від 01.01.2020 року; картка обліку департаменту підприємництва та споживчого ринку Харківської міської ради, де зазначено, що адреса підприємства - АДРЕСА_1 . Також зазначає, що інспекційне відвідування проводилося тільки на першому поверсі - в приміщенні холу та більярдної зали. І стає не зрозумілою, позиція суду з приводу того, що ФОП ОСОБА_4 , яка займається прокатом спортивного інвентаря - а це саме і є більярдна зала, яку що найменше необхідно прибирати після відвідувачів, не потребує в залученні технічного працівника- прибиральниці ОСОБА_5 . На підставі вищевикладеного, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 року по справі № 520/8622/2020 повністю та ухвалити нове рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області Шило Сергія Миколайовича про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами N ХК8526/2037/АВ/П/ТД-ФС від 30.03.2020 p.
Від Головного управління Держпраці у Харківській області, до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що не погоджується з апеляційною скаргою відповідача,  вважає її безпідставною та необґрунтованою, а обставини на які посилається позивач такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.  
Також від  Головного управління Держпраці у Харківській області, до суду надійшли належним чином завірені копії документації на технічний засіб на який було записано відео інспекційного відвідування. 
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.  
Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не доведеними, а тому не підлягають задоволенню.
Колегія суддів частково не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Заявник пройшов передбачену чинним законодавством процедуру державної реєстрації, набув юридичного статусу фізичної особи – підприємця, значиться у Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань під ідентифікаційним кодом – 2514009171, здійснює оподаткування результатів підприємницької діяльності за правилами загальної системи оподаткування, провадить власну господарську діяльність в орендованому об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 (перший поверх будинку площею 684,8 кв.м., а загальна площа об`єкту оренди – 1.572,3кв.м.), отримав видану на цю адресу ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами строком дії 06.11.2019р.-06.11.2020р., отримав видану на цю адресу ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями строком дії 11.09.2019р.-11.09.2020р.
Згідно з наданою на вимогу суду копією технічного паспорту структурними складовими елементами означеного об`єкту є: кафе, хол, кухня, більярдний зал.
На вимогу суду заявником були подані копії документів про умови організації власної господарської діяльності за цією адресою, з яких вбачається надання послуг з харчування (а.с. 94-139).
Заявником у якості суборендодавця було укладено договір суборенди нежитлового приміщення №01012020 від 01.01.2020р. із ОСОБА_4 (у якості – суборендаря) відносно частини об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 у 300,00 кв.м. (показник площі усього об`єкта - перший поверх будинку складає - 684,8 кв.м.).
11.02.2020р. Управлінням відносно заявника було видано наказ з приводу проведення інспекційного відвідування.
Доказів оскарження цього наказу до суду або адміністративного органу вищого рівня матеріали справи не містять.
На реалізацію приписів згаданого наказу Управлінням було видано направлення на проведення заходу нагляду (контролю) від 11.02.2020р. №02.04-03/566.
11.02.2020р. копії перелічених вище наказу і направлення були отримані заявником особисто всередині приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
11.02.2020р. працівниками Управління стосовно заявника було розпочато проведення інспекційного відвідування.
У ході інспекційного відвідування було виявлено факт фізичного знаходження всередині приміщення за адресою: АДРЕСА_1 фізичних осіб–громадян: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 .
24.02.2020 р. працівниками Управління було завершено проведення інспекційного відвідування і складено акт №ХК8526/2037/АВ від 24.02.2020р. (далі за текстом - Акт).
У тексті Акту викладені судження контролюючого органу про недотримання особою дисципліни у сфері охорони праці, а саме: невиконання вимог частини 1 і 3 ст.24 Кодексу законів про працю України шляхом допуску до фактичної роботи без укладення письмового трудового договору громадян: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 .
25.02.2020 р. Акт був направлений на адресу заявника.
06.03.2020 р. працівниками Управління було складено акт про те, що Акт інспекційного відвідування до Управління не повертався.
06.03.2020 р. Управлінням на адресу заявника було направлено повідомлення про отримання Акту.
За відомостями ресурсу про рух поштової кореспонденції Укрпошта означене повідомлення було отримано заявником 12.03.2020 р.
30.03.2020р. Управлінням із посиланням на Акт була видана постанова №ХК8526/2037/АВ/П/ТД-ФС про застосування 188.920,00грн. штрафу.
Як з`ясовано судом, юридичною підставою для накладення штрафу владний суб`єкт обрав положення ч.ч.1 і 3 ст.24, та абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю, а фактичною підставою послугувало судження владного суб`єкта про залучення підприємцем до організації власної господарської діяльності 4 фізичних осіб – громадян у якості найманих працівників без оформлення письмового трудового договору та повідомлення органів системи ДФС України та системи ПФУ про працевлаштування громадян.
Не погодившись із відповідністю закону волевиявлення адміністративного органу з приводу застосування штрафу, заявник ініціював даний спір. 
Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96), Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами), та фізичними особами, які використовують найману працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 (далі - Порядок № 823).
Відповідно до статті 43 Конституції України держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.
Згідно з частиною першою статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У п.п. 1, 7 Положення № 96 визначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральим органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення , нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Порядок № 823 визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Підстави для проведення суб`єктом владних повноважень інспекційних відвідувань визначені пунктом 5 Порядком № 823, відповідно до якого однією із підстав для здійснення інспекційних відвідувань є: рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.
Відповідно до пунктів 16, 18 Порядку № 823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.
Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.
Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.
Між тим, згідно пунктів 20-21 Порядку № 823 передбачено, що припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування.
Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.
Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.
Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.
Згідно з пунктом 24 Порядку № 823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування (пункт 25 Порядку № 823).
В свою чергу, Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.
Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону України від 05 квітня 2007 року №877-ІV "Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема Законом України від 8 вересня 2004 року №1985-ІV "Про ратифікацію Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі" та Законом України від 08.09.2004 №1986 "Про ратифікацію Конвенції Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві".
Згідно з частиною п`ятою статті 2 Закону №877 такий державний нагляд (контроль) здійснюється у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідній сфері та міжнародними договорами, із забезпеченням дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 1, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Так, Закон №877 містить вичерпний перелік норм дотримання яких зобов`язані забезпечити Держпраці та його територіальні органи при здійсненні державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.
Колегія суддів зазначає, що загальні правила застосування відповідальності до суб`єкта господарювання встановлені частиною 1 ст. 265 КЗпП України, згідно якої посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством у випадку, якщо вони винні у порушенні законодавства про працю. Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).
КЗпП України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників (стаття 1 КЗпП України).
Згідно з ч.1 ст. 1 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Частиною 1 ст. 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Відповідно до ст.24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За приписами ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Відповідно до пункту 24 Порядку №823, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Статтею 265 КЗпПУ передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Як вбачається з постанови ГУ Держпраці у Харківській області  про накладення штрафу  №ХК8526/2037/АВ/П/ТД-ФС від 30.03.2020 р. на позивача ФОП ОСОБА_1  накладено штраф у розмірі 4 * 47 230 =188 920 грн.
Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений постановою КМУ № 509 від 17.07.2013 року (далі - Порядок №509) визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою ст. 265 КЗпПУ та частинами другою сьомою ст. 53 Закону України Про зайнятість населення.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 509, однією з підстав для накладення штрафів є акт, складений за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.
В акті інспекційного відвідування №ХК8526/2037/АВ від 24.02.2020р. зафіксовано, що гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 усно на відеореєстратор повідомили, що працюють у ФОП ОСОБА_1 . Отже, перевіряючі дійшли висновку, що позивачем фактично допущено до роботи чотирьох осіб без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушено частини 1, 3 статті 24 КЗпП України (а.с. 43 - 49).
Вказане порушення слугувало підставою для винесення оскаржуваних припису та постанови.
Відповідно до пункту 19 Порядку № 823, матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.
Як вбачається з акту  інспекційного відвідування №ХК8526/2037/АВ від 24.02.2020р. процес відвідування було зафіксовано відеотехнікою. Диск з відеозаписом інспекційного відвідування було надано відповідачем, до суду першої інстанції.
Надаючи оцінку здійсненої відповідачем фіксації інспекційного відвідування, позивачем заперечень щодо допустимості наданого відео не надано.
Колегія суддів зазначає, що з наданого відеозапису не вбачається, що фіксація інспекційного відвідування здійснювалась приховано (таємно).
Крім того, до матеріалів справи Головним управлінням Держпраці у Харківській областінадано належним чином завірені копії документів на технічний засіб на який було здійснено відео фіксацію інспекційного відвідування та відповідний відеореєстратор був оглянутий в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Щодо фактів, які містяться на відеозапису та самого відеозапису позивач не заперечує, але надає іншу оцінку зафіксованим фактам. 
При дослідженні в судовому засідання відеозапису судом встановлено, що в ході проведення інспекційного відвідування були опитані чотири особи, які інспекторам представились як ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 . 
З надано відповідачем відеозапису інспекційного відвідування вбачається,  що лише   ОСОБА_2 та ОСОБА_6 працює у  ФОП ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 повідомила, що працює у  ФОП ОСОБА_1 офіціантом та зазначила, що "головним" в даний момент є ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 повідомив, що працює барменом. 
Відповідно до витягу з ЄДРПОУ НА ФОП ОСОБА_1 його основним видом діяльності є обслуговування напоями.
Позивач підтверджує, що на ФОП ОСОБА_1 оформлено - 2 офіціанта, 3 адміністратори та 3 бармени.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представник позивача фактично не надав обґрунтованих заперечень, щодо праці   ОСОБА_2 та ОСОБА_6  у  ФОП ОСОБА_1 .
Проте, як вбачається з відеозапису гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_3  не повідомили, що працюють у ФОП ОСОБА_1 .
При цьому ОСОБА_3 , зазначила , що взагалі не працює в закладі.
Колегія суддів звертає увагу на те, що при співбесіді з гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_3 посадові особи відповідача не повідомили який заклад вони перевіряють та не з`ясовували у даних осіб, де саме вони працюють, в якій організації та в якого підприємця.     
Як вбачається з матеріалів справи в приміщенні, де проводилось інспекційне відвідування ( АДРЕСА_1 ) є суборендарі.
Окрім позивача у вказаному приміщенні на підставі договору суборенди приміщення від 01.01.2020 року здійснює свою діяльність ОСОБА_4 , що підтверджується копією вищевказаного договору (а.с.80).
Тобто за адресою АДРЕСА_1 , на час проведення уповноваженими особами Управління Держпраці інспекційного відвідування, здійснювали підприємницьку діяльність два підприємця: ФОП ОСОБА_1 - основним видом діяльності є обслуговування напоями, та ОСОБА_4 - прокатом спортивного інвентаря.
Про те під час інспекційного відвідування, відповідачем не було об`єктивно та достовірно встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 , підприємницькою діяльністю займаються  два підприємця. 
При цьому, як вбачається з договору суборенди нежитлового приміщення по АДРЕСА_1  від 01.01.2020 року ОСОБА_4 орендується саме перший поверх  площею 648,8 кв.м. 
Як вбачається з наданого відповідачем відеозапису інспекційне відвідування проводилось саме на першому поверсі. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що під час проведення інспекційного відвідування ГУ Держпраці у Харківській області не з`ясовувалось які саме підприємства знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .
Докази надані позивачем на підтвердження того, що за адресою АДРЕСА_1 підприємницькою діяльністю займаються  два підприємця відповідачем не спростовано.  
Посилання відповідача на те, що в приміщенні за адресою АДРЕСА_1 був відсутній куточок  споживача щодо приватного підприємця ОСОБА_4  жодним чином не спростовує надані позивачем документи щодо суборенди та не доводить факту того, що орендує дане приміщення і здійснює підприємницьку діяльність там лише ФОП ОСОБА_1 .
Посилання представника відповідача, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції на те, що ОСОБА_3 , під час інспекційного відвідування зазначила, що вона підміняє кухаря, тобто виконувала діяльність згідно з основним видом діяльності саме ФОП ОСОБА_1 , не змінює того факту, що під час інспекційного відвідування у ОСОБА_3 взагалі не з`ясовували в якого суб`єкта господарювання вона працює та не встановлювали кому належить приміщення в якому знаходилась дана особа.
Таким чином колегія суддів приходить до висновку про недоведеність висновків ГУ Держпраці у Харківській області про невиконання ФОП ОСОБА_1 вимог частини 1 і 3 ст.24 Кодексу законів про працю України шляхом допуску до фактичної роботи без укладення письмового трудового договору громадян: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .
Враховуючи вищенаведене постанова ГУ Держпраці у Харківській області Шило С.М. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК8526/2037/АВ/П/ТД-ФС від 30.03.2020 р., якою на ФОП ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 94 460,00 грн. підлягає скасуванню.
Щодо посилань позивача в апеляційній скарзі на те, що відповідачем по справі порушено порядок № 509, в частині повідомлення суб`єкта господарювання про отримання уповноваженою особою документів, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 3 Порядку  накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 509 (далі Порядок №509) справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
На виконання вищезазначеної норми, владний суб`єкт направив повідомлення про те, що уповноважена особа Головного управління Держпраці у Харківській області отримала Акт інспекційного відвідування №ХК8526/2037/АВ від 24.02.2020, що відповідно до Порядку № 509 є підставою для розгляду справи про накладення штрафу.
Вищезгадане повідомлення було направлено на адресу позивача рекомендованим листом 06.03.2020 року, яке ФОП ОСОБА_7 отримав особисто 12.03.2020, що не заперечується позивачем і його примірник надано додано, до позовної заяви.
Тобто посадові особи Головного управління Держпраці у Харківській області діяли в межах та спосіб передбачений чинним законодавством України та порядком № 509 а доводи позивача є необґрунтованими.
Щодо посилань позивача на те, що в приписі на усунення виявлених порушень, не зазначено яким поштовим відправленням його було відправлено, те, що в акті інспекційного відвідування зазначений тільки номер рекомендованого листа, та те що відсутня інформація з приводу дати складання Акту про відмову від припису та його номер, а також номер з відміткою про вручення, колегія суддів зазначає наступне.   
Дані посилання позивача жодним чином не свідчить про неправомірність постанови ГУ Держпраці у Харківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК8526/2037/АВ/П/ТД-ФС від 30.03.2020 р.
При цьому, колегія суддів зазначає, що в Акті інспекційного відвідування №ХК8526/2037/АВ від 24.02.2020, зазначено, що у зв`язку з неможливістю особистого вручення два примірника акта направлено об`єкту відвідування для підпису рекомендованим листом з описом документів в ньому та з повідомленням про вручення : 6102231438504, яким відповідно до копії опису вкладення 25.02.2020 року було відправлено Акт №ХК8526/2037/АВ, припис від 24.02.2020р. №ХК8526/2037/АВ/П та диск. 
Тобто колегія суддів приходить до висновку, що припис від 24.02.2020р. №ХК8526/2037/АВ/П було надіслано позивачу разом з актом інспекційного відвідування. 
Крім того, припис про усунення виявлених порушень  від 24.02.2020р. №ХК8526/2037/АВ/П позивачем не оскаржено.
Посилання позивача на те, що в акті інспекційного відвідування зазначений тільки номер рекомендованого листа, є помилковим, оскільки в акті інспекційного відвідування зазначено, що : " у зв`язку з неможливістю особистого вручення два примірника акта направлено об`єкту відвідування для підпису рекомендованим листом з описом документів в ньому та з повідомленням про вручення : 6102231438504". 
При цьому, колегія суддів зазначає, що правомірність чи неправомірність припису від 24.02.2020р. №ХК8526/2037/АВ/П жодним не впливає на застосуванням до позивача санкцій за скоєння порушення передбаченого ст. 265 КЗпПУ.
Щодо посилань на те, що відповідачем не було складено та направлено акт про відмову від підпису, те, що відсутня інформація з приводу дати складання Акту про відмову від припису та його номер, відсутність в акті про відмову від підпису інформації про направлення даного акту позивачу, колегія суддів зазначає наступне.
Дані посилання позивача жодним чином не впливають на обставини встановлені в ході перевірки та підтверджені в судовому засіданні. 
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом, згідно квитанції № 0.0.1733448143.1 від 12.06.2020р, яка міститься в матеріалах справи (а.с.13а), сплатив судовий збір в сумі 1800 грн. 00 коп. При подачі апеляційної скарги, згідно квитанції № 0.0.1856813054.1 від 02.10.2020р., яка міститься в матеріалах справи (а.с.157), судовий збір в сумі 2700 грн. 00 коп. Всього, з урахуванням того, що позов задоволено частково, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 2361 грн. 50 коп.
З урахуванням того, що відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2020 року по справі № 520/8622/2020  скасувати в частині відмови в задоволенні позову щодо скасування постанови  ГУ Держпраці у Харківській області  про накладення штрафу №ХК8526/2037/АВ/П/ТД-ФС від 30.03.2020 р., в частині накладення на ФОП ОСОБА_1  штрафу у розмірі 94 460 грн.
В цій частині прийняти нове рішення, яким позов задовольнити .
Скасувати постанову  ГУ Держпраці у Харківській області про накладення штрафу №ХК8526/2037/АВ/П/ТД-ФС від 30.03.2020 р., в частині накладення на ФОП ОСОБА_1  штрафу у розмірі 94 460 грн.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2020р. по справі № 520/8622/2020 залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань за зобов`язаннями Головного управління Держпраці у Харківській області  на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2361 грн. 50 коп. витрати по сплаті судового збору    .
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Н.С. Бартош    З.Г. Подобайло   	
Повний текст постанови складено  22.02.2021 року