ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1587/19  Номер провадження 22-ц/814/357/21	Головуючий у 1-й інстанції Куц Т.О.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача         Дряниці Ю.В.,
суддів:                 Кривчун Т.О., Чумак О.В.,
секретаря                Ткаченко Т.І.,        
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Великороди Олександра Михайловича на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 02 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про визнання відмови в приватизації квартири незаконною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме провести приватизацію квартири,-
в с т а н о в и в :
У жовтні 2019 року адвокат Великорода О.М. звернувся до суду з даним позов в інтересах  ОСОБА_1 . Вказував, що ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 та є єдиним наймачем даної квартири, в якій зареєстрована та фактично проживає по теперішній час. Маючи на меті приватизувати вказану квартиру позивач звернулась до органу приватизації Горішньоплавнівської міської ради, яким у наданні дозволу на оформлення передачі у приватну власність квартири було відмовлено в зв`язку з відсутністю ордера на зазначене житлове приміщення. Просив суд визнати відмову в приватизації квартири незаконною та зобов`язати вчинити певні дії, а саме провести приватизацію квартири на користь ОСОБА_2 . 

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 02 грудня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано відмову в приватизації квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 незаконною.
У задоволенні позову в іншій частині відмовлено. 

       Рішення оскаржив адвокат Великорода О.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову і ухвалити в цій частині нове, яким зобов`язати Горішньоплавнівську міську раду Полтавської області провести приватизацію квартири на користь ОСОБА_2 . В іншій частині рішення просить залишити без змін.
       Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до рішення № 3-В від 07 червня 2019 року органу приватизації державного житлового фонду Горішньоплавнівської міської ради Полтавськоъ області відмовлено у передачу у власність вказаної квартири квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що копія ордеру видана на ім`я ОСОБА_3 . 
Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 02 грудня 2020 року встановлено, що позивач вселена у квартиру на законних підставах, незаконність її проживання ніким не спростована, а відсутність ордеру позбавляє позивача реалізувати своє право на приватизацію квартири та враховуючи, що у неї є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, крім ордеру, який надати не має можливості по незалежним від неї обставинам.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач має право на приватизацію квартири, в якій вона зареєстрована та проживає, а відмова відповідача в реалізації права на приватизацію через відсутність ордеру порушує права позивача і є незаконною.
Рішення Комсомольского міського суду Полтавської області від 02 грудня 2020 року в цій частині сторонами на оскаржується, а тому колегія суддів, керуючись положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не перевіряє законність чи обґрунтованість згаданих висновків суду, виходячи з їх правомірності.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов`язання провести приватизацію квартири, суд першої інстанції виходив з того, що суд не має права зобов`язувати орган місцевого самоврядування, вчиняти дії, які за законом можуть здійснювати лише вони. 

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду.
Стаття 1 Першого протоколу Конвенції передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Відповідно до ст. 18 Конвенції обмеження, які дозволяються нею щодо згаданих прав та свобод, можуть застосовуватися тільки з тією метою, з якою вони передбачені.
Набуття квартири у приватну власність пов`язане із майновим правом у контексті тлумачення Європейським Судом з прав людини ст. 1 Протоколу 1 до Європейської конвенції з прав людини поняття майно, оскільки існує у вигляді вимог, стосовно яких позивач наводить доводи, що він має принаймні законні сподівання (котрі ґрунтуються на законодавчих нормах) на набуття права володіння, користування, розпорядження. Такі сподівання виникли у позивачів з моменту надання їм житла в користування та його виключення із числа службового.
Згідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Правомірні очікування виникають в особи, якщо вона дотримала всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому мала всі підстави вважати таке рішення дійсним і розраховувати на певний стан речей. 
Таким чином, відмова Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області (в особі органу приватизації державного житлового фонду Горішньоплавнівської міської ради) у приватизації спірного житлового помешкання перешкоджає реалізації «правомірних (законних) очікувань» позивача на її право на приватизацію житла, що порушує суб`єктивні цивільні права й охоронювані законом інтереси позивача.
За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.
Для захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, особа може використовувати вимоги про: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (абзаци 1-10 частини другої статті 16 ЦК України).
З набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений не тільки договором або законом, але й судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 ЦПК України).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, та призводить до їх відновлення.
Так, встановлено, що у межах даної справи існує спір щодо права позивача на приватизацію квартири, яке не визнається відповідачем, що зумовлює і відповідний спосіб захисту їх прав – визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення.
Зазначений висновок узгоджується із змістом постанови Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 483/731/19.
Таким чином, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приходить висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування судового рішення в оскаржуваній частині і ухвалення нового рішення про задоволення позову. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, оскільки апеляційна скарга задоволена, то розмір сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги у розмірі 2 305, 20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381, 384 ЦПК України, апеляційній суд,-
п о с т а н о в и в :

 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Великороди Олександра Михайловича задовольнити.
Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 02 грудня 2020 року року скасувати в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов`язанні вчинити певні дії, а саме провести приватизацію квартири на користь ОСОБА_1 .
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про зобов`язання вчинити певні дії, а саме провести приватизацію квартири на користь ОСОБА_1 задовольнити.
Зобов`язати Горішньоплавнівську міську раду Полтавської області (в особі органу приватизації державного житлового фонду Горішньоплавнівської міської ради) вчинити дії щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на умовах, передбачених законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». 
В іншій частини рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 02 грудня 2020 року залишити без змін. 
Стягнути з Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 2 305, 20 грн. (дві тисячі триста п`ять гривень 20 копійок) судового збору за подачу апеляційної скарги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач                                                                                   Ю. В. Дряниця

Судді:                                                                                                        Т. О. Кривчун   

                                                                                                               О. В. Чумак