УХВАЛА

25 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/2975/2020
адміністративне провадження № К/9901/867/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року у справі №  520/2975/2020 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТАЧ-КС» до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
установив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОСТАЧ-КС» звернулось до суду з позовом, в якому просило:
- визнати протиправними та скасувати Рішення № 18443 комісії Головного управління ДПС у Харківській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСТАЧ-КС» критеріям ризиковості платника податку.
- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОСТАЧ-КС» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості.
- визнати протиправними та скасувати Рішення № 1433285/41018847 від 03 січня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 01 жовтня 2019 року;
- визнати протиправними та скасувати Рішення № 1433286/41018847 від 03 січня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 07 жовтня 2019 року;
- визнати протиправними та скасувати Рішення № 1444401/41018847 від 27 січня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 4 від 09 жовтня 2019 року;
- визнати протиправними та скасувати Рішення № 1444400/41018847 від 27 січня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 5 від 10 жовтня 2019 року;
- визнати протиправними та скасувати Рішення № 1444402/41018847 від 27 січня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 25 жовтня 2019 року;
- визнати протиправними та скасувати Рішення № 3 444403/41018847 від 27 січня 2020    року про відмову в реєстрації податкової накладної № 7 від 25 жовтня 2019 року;
- визнати протиправними та скасувати Рішення № 1444399/41018847 від 27 січня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 8 від 25 жовтня 2019 року;
- визнати протиправними та скасувати Рішення № 1444404/41018847 від 27 січня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 04 листопада 2019 року.
- визнати протиправними та скасувати Рішення № 1444405/41018847 від 27 січня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 4 від 04 листопада 2019 року;
- визнати протиправними та скасувати Рішення № 1441925/41018847 від 21 січня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 9 від 29 жовтня 2019 року;
- визнати протиправними та скасувати Рішення № 1445612/41018847 від 28 січня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 11 листопада 2019 року;
- визнати протиправними та скасувати Рішення № 1444406/41018847 від 27 січня 2020 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 14 листопада 2019 року;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №1 від 01 жовтня 2019 року на суму ПДВ 102 267 грн.;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №3 від 07 жовтня 2019 року на суму ПДВ 44 229, 24 грн.;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №4 від 09 жовтня 2019 року на суму ПДВ у розмірі 89 854, 38 грн.;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №5 від 10 жовтня 2019 року на суму ПДВ 150 026, 58 грн.;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №6 від 25 жовтня 2019 року на суму ПДВ 116 629, 92 грн,;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №7 від 25 жовтня 2019 року на суму ПДВ 541 181, 52 грн.;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №8 від 25 жовтня 2019 року на суму ПДВ 68 547, 88 грн.;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №9 від 29 жовтня 2019 року на суму ПДВ 581 821,60 грн.;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №1 від 04 листопада 2019 року на суму ПДВ 38 043, 72 грн.;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №4 від 04 листопада 2019 року на суму ПДВ 23 562 грн.;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №2 від 13 листопада 2019 року на суму ПДВ 325 040 грн.;
- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №3 від 14 листопада 2019 року на суму ПДВ 156 666, 67 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року, позов задоволено.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) установлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку. 
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У касаційній скарзі, як на підставу для відкриття касаційного провадження, скаржник посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Відповідно до зазначеного пункту підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Суд звертає увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарження судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення: норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами попередніх інстанцій; висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Водночас подана касаційна скарга містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів попередніх інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права. 
Крім того, скаржником не зазначено, який правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі та який відсутній у рішеннях Верховного Суду.
Отже, касаційна скарга не містить належного обґрунтування зазначеної підстави для касаційного оскарження.
Фактично доводи касаційної скарги зводяться до того, що, на переконання скаржника, суди попередніх інстанцій неправильно оцінили наявні у матеріалах справи докази.
Крім того, під час перевірки касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України установлено, що в ній викладені аналогічні підстави та обґрунтування, які містила попередня касаційна скарга, яку було повернуто ухвалою Верховного Суду від 18.12.2020 (провадження К/9901/33112/20), проте, скаржник не врахував зауваження, викладені в цій ухвалі. 
Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -
ухвалив:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року у справі №  520/2975/2020 - повернути скаржнику.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                               О.О. Шишов