УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/12113/19 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П. 
Категорія 43 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/12113/19 за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут", завідувача сектора НКРЕКП в Житомирській області Поліщук Тамари Миколаївни , третя особа - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", про зобов`язання встановити індивідуальний лічильник газу та відшкодування моральної шкоди, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2 , та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді  Сингаївського О.П.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 ,  звернулася до суду з позовом, у якому просила  зобов`язати Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" до 1 січня 2021 року встановити їй безоплатно у квартирі АДРЕСА_1 ,  індивідуальний лічильник газу.
Також просила зобов`язати АТ « Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» до моменту встановлення індивідуального лічильника газу його облік здійснювати за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України, відповідно до вимог законодавства України.
Окрім того, уточнивши позовні вимоги, просила в рахунок відшкодування спричиненої їй моральної шкоди стягнути на свою користь з : АТ « Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» 12000 грн., з ТОВ "Житомиргаз Збут" – 4000 грн. та з ОСОБА_3 - 5000 грн.
В обгрунтування своїх вимог зазначила, що вона є власником  квартири АДРЕСА_1 та сплачує за надані послуги з газопостачання відповідно до показників загальнобудинкового лічильника. Оскільки законодавством передбачено встановлення індивідуальних лічильників обліку фактично спожитого газу, вона звернулась до АТ “Житомиргаз” із заявою про встановлення індивідуального газового лічильника безпосередньо в її квартирі, у якій газ використовується для приготування їжі. Однак їй було відмовлено у задоволенні заяви. 
Оскільки такі дії порушують її права та суперечать Закону України “Про забезпечення комерційного обліку природного газу”, просила задовольнити її позов.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове,- про задоволення позову.
Зокрема, зазначає, що суд залишив поза увагою письмові відповіді відповідачів на його звернення щодо встановлення індивідуального лічильника газу.
Суд на власний розсуд трактував положення Закону України « Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та « Закону України « Про житлово-комунальні послуги».
Окрім того, при вирішенні спору суд залишив поза увагою судову практику Верховного Суду.
Апеляційна скарга на рішення суду також була подана АТ « Національна акціонерна компанія « Нафтогаз України», у якій третя особа просить скасувати рішення в частині висновків суду про те, що у НАК « Нафтогаз України» є невиконаний обов`язок перед ОСОБА_1 зі встановлення індивідуального лічильника газу.
На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що відповідно до положень Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» обов`язок зі встановлення індивідуальних лічильників газу покладено виключно на операторів газорозподільної системи.
У відзивах на апеляційні скарги  АТ « Оператор газорозподільних систем» вказує, що в будинку АДРЕСА_2 1 лютого 2017 року встановлений загальнобудинковий вузол обліку газу на виконання Плану розвитку газорозподільної системи АТ «Житомиргаз» на 2016-2025 роки, затвердженого Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2345 від 22 грудня 2016 року. Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 не надала доказів того, що вона заперечувала проти встановлення загальнобудинкового лічильника. 
Звертає увагу на ту обставину, що на час встановлення даного лічильника законодавством України не було передбачено обов`язку встановлення індивідуальних вузлів обліку спожитого газу.
Отже, АТ «Оператор газорозподільних систем « Житомиргаз» виконав обов`язок щодо забезпечення комерційного обліку газу, відтак вимога про повторне виконання цього обов`язку не грунтується на положеннях законодавства.
Також у відзиві зазначено, що у п.5 Постанови КМУ від 30 січня 2019 року №63 передбачений обов`язок Міністерства економічного розвитку і торгівлі разом з ПАТ « Національна акціонерна компанія « Нафтогаз України» забезпечити врахування у фінансовому плані товариства витрат на встановлення індивідуальних лічильників газу для побутових споживачів. При цьому, відповідно до вимог ст. 3 Закону України « Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється, зокрема, за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством. В свою чергу, фінансовий план НАК « Нафтогаз України» на 2019 рік передбачав у складі витрат на інвестиційну діяльність видатки на придбання та встановлення індивідуальних лічильників газу для побутових споживачів у сумі 2700 млн. грн.
Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 представник НКРЕКП зазначає, що рішення суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Так, позивач має можливість забезпечити облік природного газу у належній їй квартирі з джерел, які не заборонені законодавством. АТ «Оператор газорозподільних систем « Житомиргаз» був встановлений загальнобудинковий лічильник газу у вказаному житловому будинку й відсутні передбачені законодавством підстави для задоволення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу НАК « Нафтогаз України» ТОВ «Житомиргаз Збут» зазначає, що ст.3 Закону України « Про забезпечення комерційного обліку природного газу» не містить чіткої імперативної норми про те, що оснащення населення лічильниками газу проводиться виключно за кошти суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, а навпаки передбачає можливість фінансування з інших джерел, які не заборонені законом.
Окрім того, аналіз змісту Постанови КМУ від 21 жовтня 1995 року №848 свідчить про те, що встановлення лічильників газу проводиться за кошти Мінсоцполітики.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав подану ним апеляційну скаргу, а також вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги третьої особи.
Представник АТ « Національна акціонерна компанія « Нафтогаз України» підтримав подану товариством апеляційну скаргу та визнав апеляційну скаргу представника Гопіної Г.В.
Представники АТ « Оператор газорозподільної системи « Житомиргаз» та ТОВ « Житомиргаз Збут» в судовому засіданні не визнали апеляційні скарги. 
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи власником квартири АДРЕСА_1 , є споживачем послуг з отримання природного газу за вказаною адресою, які надає АТ « Оператор газорозподільної системи « Житомиргаз».
1 лютого 2017 року у зазначеному житловому будинку встановлений загальнобудинковий вузол обліку газу.
У грудні 2017 року ОСОБА_1   звернулась до АТ « Оператор газорозподільної системи « Житомиргаз» із заявою про встановлення індивідуального приладу обліку газу для приготування їжі.
Відповідно до листа від 12 січня 2018 ОСОБА_1  було повідомлено, що особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України “Про забезпечення комерційного обліку природного газу”, відповідно до пп.“а” п.1 ст.6 даного Закону України (у редакції, що діяла до 19 січня 2018 року) суб`єкти господарювання, які здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких природний газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі,- до 1 січня 2018 року.
На виконання вимог законодавства у 2016 році були здійснені заходи щодо встановлення загальнобудинкових вузлів обліку газу.
За адресами, де встановлено загальнобудинковий лічильник природного газу за рахунок коштів газорозподільного підприємства, облік газу вважається забезпеченим відповідно до вимог Закону, що не передбачає встановлення індивідуальних лічильників природного газу за рахунок коштів газорозподільного підприємства.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що АТ « Оператор газорозподільної системи « Житомиргаз» виконано обов`язок щодо забезпечення комерційного обліку природного газу за вказаною адресою, відтак покладення на нього повторного обов`язку встановити лічильник газу не відповідає вимогам законодавства. 
Також судом зазначено, що позивач, маючи право на комерційний облік природного газу, вимагає повторного його виконання АТ « Оператор газорозподільної системи « Житомиргаз», в той час, як такий обов`язок покладено на третю особу й залишається не виконаним нею. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком. 
Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
Згідно з ч.1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.
Частиною 1 статті 6 Закону України “Про забезпечення комерційного обліку природного газу” передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року.
Отже, вищезазначена норма передбачає обов`язок саме газорозподільної організації встановити квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку.
       Положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 “Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу” (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.
Згідно з додатком №1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структуру тарифу включені витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн, а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн.
Оскільки ОСОБА_1  сплачувала за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, позовні вимоги про зобов`язання АТ  «Оператор газорозподільної системи « Житомиргаз»  за власний рахунок здійснити встановлення у квартирі АДРЕСА_1 індивідуальний лічильник газу, який використовується для приготування їжі, є обгрунтованими.
Відмова АТ “ Оператор газорозподільної системи “ Житомиргаз” встановити у належній позивачці квартирі індивідуальний лічильник газу суперечить вимогам законодавства та порушує права ОСОБА_1 . 
В судовому засіданні встановлено, що загальнобудинковий вузол обліку природного газу встановлений за ініціативою АТ «Оператор газорозподільної системи « Житомиргаз». Договори між окремими побутовими споживачами (власниками квартир, не обладнаних індивідуальними лічильниками газу) та газорозподільною організацією, зокрема, щодо встановлення загальнобудинкового лічильника та проведення оплати за показниками такого лічильника, не укладалися.
Визначення фактичного об`єму споживання ( розподілу/постачання) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог Кодексу та договору ( глава 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем).
Згідно із п. 1 глави 4 розділу Х Кодексу ГРС первинне обстеження вузла обліку на можливість його використання як комерційного здійснюється представниками оператора ГРМ перед пуском природного газу ( що здійснюється в рамках заходів з приєднання до газорозподільної системи, або реконструкції комерційного вузла обліку, або переукладання договору) у точці вимірювання з новим споживачем в присутності безпосереднього споживача ( суміжного суб`єкта ринку природного газу).
Відповідно до п.7 глави 7 розділу Х Кодексу ГРС одразу після встановлення повіреного засобу вимірювальної техніки ( далі — ЗВТ) ( або його повірки на місці встановлення) оператор ГРМ забезпечує пломбування встановленого (повіреного на місці) ЗВТ та складає акт про пломбування, який має бути підписаний споживачем. Перед пломбуванням ЗВТ оператор ГРМ має право за власний рахунок та з використанням еталонних або зразкових ( контрольних) ЗВТ перевірити похибку вимірювання встановленого ЗВТ та/або всього комерційного вузла обліку природного газу. 
АТ “ Оператор газорозподільної системи “ Житомиргаз” не було надано доказів про складання акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, який у встановленому законом порядку було б погоджено зі споживачами або ж їх представником.
Враховуючи ту обставину, що за вказаною адресою, всупереч вимогам законодавства, був встановлений загальнобудинковий лічильник газу, нарахування  об`ємів спожитого природного газу у належній позивачці квартирі на підставі показань загальнобудинкового лічильника газу не узгоджується з положеннями законодавства. Встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу без погодження із ОСОБА_1 та нарахування вартості спожитого газу на підставі показників загальнобудинкового вузла обліку порушують права позивача, оскільки в процесі обліку спожитого газу не відображається фактичне споживання газу кожним окремо споживачем багатоквартирного будинку, у квартирі якого відсутній лічильник, що призводить до нарахування вартості споживання газу, який насправді не використовується споживачем. За таких умов споживачі газу у одному житловому будинку поставлені у нерівне становище.
Таким чином, позовні вимоги щодо зобов`язання АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" до встановлення індивідуального лічильника газу у квартирі АДРЕСА_1 , обліковувати споживання природного газу за вказаною адресою згідно з діючими нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України, підлягають до задоволення. 
Враховуючи дату подання позову, облік спожитого газу за встановленими тарифами слід здійснити з 1 січня 2020 року й до встановлення індивідуального лічильника газу за даною адресою.
Оскільки суду не надано доказів спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.
       З огляду на вищезазначене, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення,- про часткове задоволення позову.

       Керуючись ст.ст. 259,268,367 ,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 -  ОСОБА_2 , та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2020 року скасувати на ухвалити нове судове рішення.
Зобов`язати Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" за власний рахунок здійснити встановлення у квартирі АДРЕСА_1 індивідуальний лічильник газу, який використовується для приготування їжі.
Зобов`язати Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" з 1 січня 2020 року до встановлення індивідуального лічильника газу у квартирі АДРЕСА_1 , обліковувати споживання природного газу за вказаною адресою згідно з діючими нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" на користь держави 3527 грн. судового збору. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: