КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 761/30329/20
провадження № 22-ц/824/1195/2021
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
12 січня 2021 року                                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд  у складі колегії суддів :
судді-доповідача Кирилюк Г. М.,
суддів:  Рейнарт І. М.,  Семенюк Т. А.
 
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року в складі судді Пономаренко Н. В.,
 
встановив :
 
25.09.2020  Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з вказаним  позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою  користь  заподіяну майнову шкоду в сумі 2 517 699 717,98 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року вказану позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» Грошової С. В. подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Свої доводи мотивує тим, що даний позов  не є позовом  Фонду  гарантування  вкладів  фізичних осіб  до пов`язаної особи банку;  відповідач не є пов`язаною особою банку;   позивачем у справі є банк, а не Фонд  гарантування  вкладів  фізичних осіб;  предметом  позову не  є  оцінка актів (рішень)  органів  чи посадових осіб банку.  Причини повернення   позову  є надуманими, не  відповідають   дійсним обставинам справи та не  співвідносяться  з нормами  чинного  законодавства України. 
Правом  надання  відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались. 
Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної  інстанції без  повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Повертаючи  позовну заяву позивачу,  суд першої інстанції виходив з того, що заяву  подано особою, яка не має права її підписувати, оскільки  остання  не  має повноважень на  звернення  до суду до пов`язаної  з банком  особи з вимогою  про  відшкодування  шкоди.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав. 
Відповідно  до  частини 3 статті 58  ЦПК  України юридична  особа  незалежно  від порядку її створення бере участь у справі через свого  керівника, члена  виконавчого  органу, іншу особу,  уповноважену  діяти від  її  імені  відповідно до  закону,  статуту,  положення, трудового договору(контракту)(самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Відповідно до  частини  2 статті 175  ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
На підтвердження  повноважень представника позивача, уповноваженою особою   Фонду  на  ліквідацію  ПАТ «Банк  «Фінанси та Кредит» надано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.08.2020 №1513, серед  яких Грошовій С. В. делеговані всі повноваження ліквідатора  АТ «Банк  «Фінанси та Кредит»  визначені  Законом  України «Про  систему  гарантування  вкладів фізичних осіб», зокрема статтями  37, 38, 47, 52, 521,53 цього Закону, окрім повноважень  щодо звернення  до пов`язаної  з банком  особи з вимогою  про   відшкодування  шкоди та звернення  з такою вимогою  до суду,  а також з   вимогою до  небанківської фінансової установи, якою від  фізичних  осіб   залучені  як позики або вклади кошти,  що згідно  з цим Законом прирівнюються  до  вкладів,  та повноважень в частині  організації реалізації  активів банку. 
Відповідно пункту 5 частини 2 статті 37  Закону  України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.
З огляду  на те, що даний позов не є позовом про відшкодування  шкоди  до пов`язаної  з банком  особи, правові  підстави для  висновку про те, що позовна  заява підписана особою, яка не  мала права її підписувати, були відсутні. 
Суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, а саме положення пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України, та дійшов помилкового  висновку щодо наявності підстав для повернення заяви особі, що її подала.
Згідно зі статтею 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною і обґрунтованою та у відповідності до положень частини 1 статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 381 - 384, 389 ЦПК України суд
 
постановив:
 
Апеляційну  скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року скасувати.
Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, направити для продовження розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття,  оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                              Г.  М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                  Т.  А.Семенюк  
 
                                                                                               І.  М. Рейнарт