Постанова 
Іменем України 
02 березня 2021 року
м. Київ
справа № 454/2453/13-к
провадження № 51-4568км20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою представника ФГ « ОСОБА_6 » ОСОБА_7 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року про відмову 
у відкритті апеляційного провадження.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Слідчий суддя Сокальського районного суду Львівської області 04 жовтня 2013 року відмовив у задоволенні скарги представника ФГ «Бурки Віталія Володимировича» ОСОБА_6 на бездіяльність в. о. прокурора Сокальського району Львівської області щодо невнесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 
Львівський апеляційний суд ухвалою від 31 серпня 2020 року, керуючись положеннями ст. 399 КПК України, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ФГ «Бурки Віталія Володимировича» 
ОСОБА_6 на вказану ухвалу слідчого судді, оскільки це рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку відповідно до статей 307, 309 КПК України.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 , вказуючи на незаконність та необґрунтованість ухвали апеляційного суду, просить її скасувати й призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що нормами Конституції України визначено право на оскарження ухвали слідчого судді, що підтверджено і Рішенням Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020, яким визнано неконституційним положення ч. 3 ст. 307 КПК України. Крім того, стверджує, що апеляційний суд, прийнявши рішення про відмову у відкритті провадження за його скаргою, позбавив його права на доступ до правосуддя і порушив загальні принципи кримінального судочинства, а також гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (статті 6, 13, 14) права.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні, посилаючись на безпідставність доводів у касаційній скарзі ОСОБА_6 , просив залишити її без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які було досліджено під час судового розгляду й оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави для його ухвалення. 
Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_6 в інтересах ФГ «Бурки 
Віталія Володимировича» звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність 
в. о. прокурора Сокальського району Львівської області щодо невнесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Слідчий суддя ухвалою від 04 жовтня 2013 року в задоволенні зазначеної скарги ОСОБА_6 відмовив. 
Не погоджуючись із таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 в інтересах 
ФГ «Бурки Віталія Володимировича» оскаржив його до апеляційного суду з поданням відповідної апеляційної скарги, у якій порушував питання про скасування зазначеної ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про задоволення його скарги.
Апеляційний суд відмовив у відкритті провадження за вказаною апеляційною скаргою.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду, рішення про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження на ухвалу слідчого судді було прийнято на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, яка передбачає, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що  не  підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Доводи у касаційній скарзі ОСОБА_6 про незаконність вказаного судового рішення з огляду на Рішення Конституційного Суду від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020 є безпідставними.
Так, зазначеним Рішенням визнано неконституційним положення ч. 3 ст. 307 КПК України в частині заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.
Тобто вказане положення ч. 3 ст. 307 КПК України втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Статтею 5 КПК України передбачено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Відповідно до висновку, сформульованого у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року (справа № 133/3337/19, провадження № 51-453 кмо 20), оскарженню в апеляційному порядку підлягають ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які постановлені після визнання неконституційними положень ч. 3 ст. 307 КПК України, тобто з 17 червня 2020 року. Якщо така ухвала слідчого судді постановлена 
до 17 червня 2020 року, і на час ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020 та набрання ним чинності ще не закінчився встановлений у п. 3 ч. 2 та ч. 3 ст. 395 КПК України строк апеляційного оскарження певною особою ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, то в такої особи виникає право апеляційного оскарження вказаної ухвали слідчого судді.
Як видно з матеріалів провадження, перед апеляційним судом ставилось питання про перевірку ухвали слідчого судді, яка була постановлена до ухвалення Конституційним Судом України зазначеного вище Рішення, і відповідно до редакції ч. 3 ст. 307 КПК України, що діяла на момент постановлення відповідної ухвали, не підлягала оскарженню в апеляційному порядку.
Крім того, слід зазначити, що представник ФГ «Бурки Віталія Володимировича» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на постановлену за його участі ухвалу слідчого судді від 04 жовтня 2013 року лише 27 серпня 2020 року, тобто поза межами визначеного п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України п`ятиденного строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення з дня його оголошення, посилаючись при цьому на Рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року 
№ 4-р(ІІ)/2020.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що 
у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2013 року слід відмовити.
Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду, не встановлено, а тому у задоволенні касаційних вимог представника ФГ «Бурки Віталія Володимировича» ОСОБА_6 слід відмовити. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд 
ухвалив:
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника ФГ «Бурки Віталія Володимировича» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2013 року залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_6 – без задоволення.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                  ОСОБА_3