УХВАЛА        
 
02 квітня 2021року
 
м. Київ
 
справа № 750/9094/20
 
провадження № 61-5004ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                 Коротенка Є. В.,
 
розглянув касаційну скаргу Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 грудня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 тис. грн шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку України. 
 
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 грудня              2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнено на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України 5 тис. грн шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку України.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено. 
 
Рішення суду мотивовано тим, що надані позивачем докази є належними і допустимими, оскільки містять інформацію щодо предмета позовних вимог, логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність причинного зв`язку протиправних дій відповідача і завданої шкоди, відповідно мають місце підстави для відшкодування заподіяної моральної шкоди. Судом враховано, що відбулося порушення нормальних життєвих зв`язків позивача через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків із оточуючими людьми, погіршення стану здоров`я.
 
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 15 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 грудня                2020 року змінено, викладено другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути з Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 5 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди».
Виключено з мотивувальної частини рішення суду абзац 13 наступного змісту: «Таким чином, судові рішення по справі № 620/1918/19 не виконані і відновлення порушеного права не відбулось».
У іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що через протиправні дії посадових осіб Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, яка має бути відшкодована винною особою – відповідачем у справі. 
 
У березні 2021 року Чернігівський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звернувся до суду Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду                м. Чернігова від 17 грудня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 березня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня               2020 року справа за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
 
Предметом позову ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки є відшкодування моральної шкоди, ціна позову в загальному розмірі становить 50 тис. грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує                          ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб                         (2 270 грн ? 100 = 227 000 грн), а тому справа № 750/9094/20 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.
 
Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом                       2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Чернігівського апеляційного суду від 15 березня 2021 року про можливість її оскарження до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені в малозначній справі.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що                        суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 грудня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 березня 2021 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті             394 ЦПК України.
 
Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Деснянського районного суду                            м. Чернігова від 17 грудня 2020 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судді:	В. С. Жданова  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	Є. В. Коротенко