ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року 

м. Київ

справа № 822/1824/18
адміністративне провадження № К/9901/19871/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року (колегія у складі суддів Сапальової Т.В., Мацького Є.М., Франовської К.С.)
у справі № 822/1824/18
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області
про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФУ в Хмельницькій області), у якому просив:
- визнати протиправною відмову відповідача щодо перерахунку пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон      № 796-XII) в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленому на 1 січня відповідного року, починаючи з 01.10.2017.
2.          Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2018 позов задоволено. 
3.          Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 скасовано рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2018, у задоволенні позову відмовлено.
4.          У травні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції заяву про перегляд постанови від 07.11.2018 у зв`язку з виключними обставинами.
5.          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019 у задоволенні зазначеної заяви було відмовлено.
6.           15.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019 та задовольнити заяву про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами.
7.          Ухвалою Верховного Суду від 22.07.2019 було відкрито касаційне провадження.

II. ЗМІСТ ЗАЯВИ

8.          Звертаючись до суду із заявою про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами, ОСОБА_1 покликався на те, що словосполучення «дійсної строкової», яке міститься в положеннях ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, як умова визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди категорії військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(II)/2019. 
Оскільки саме визнані неконституційними положення ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII слугували підставою для відмови йому у задоволенні позову, вважав, що у цій справі наявні виключні обставини, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, для перегляду постанови суду апеляційної інстанції. 

III. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

9.          Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що на момент ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 не проходив дійсну строкову службу в армії, тому на нього не поширюється положення ч. 3 ст. 59 Закону             № 796-XII щодо визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
10.          Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами, суд апеляційної інстанції виходив з того, що зазначене Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(II)/2019 не має зворотної сили та не є підставою для перегляду ухваленого у цій справі судового рішення за виключними обставинами на підставі п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України. 

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

11.           ОСОБА_1 у касаційній скарзі наголошує на тому, що Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(II)/2019 є підставою для скасування постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 та зміни рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2018 в частині строку зобов`язання вчинити певні дії.
Після опублікування цього Рішення Конституційного Суду України він письмово звертався до ГУ ПФУ в Хмельницькій області, яке листом від 06.06.2019 відмовило йому в перерахунку пенсії. У зв`язку з цим, він подав у цій справі заяву про перегляд постанови суду апеляційної інстанції за виключними обставинами. 
12.          Відповідач не скористався правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та дійшов таких висновків. 
14.          Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
15.          Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду розглядав справу № 808/1628/18, обставини якої є подібними, та у постанові від 19.02.2021 зазначив:

<…> положення пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.
Слід звернути увагу, що словосполучення «ще не виконане», яке вживається у пункті 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також «розширеного тлумачення» про яке зазначено в ухвалі Верховного Суду від 14 травня 2020 року, якою справу № 808/1628/18 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством.

<…> Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічні положення містяться у статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року № 2136-VIII.

<…> Наявність Рішення Конституційного Суду України № 1-р(II)/2019 від 25 квітня 2019 року по справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, крім того, на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішення судом першої інстанції положення вказаної норми були чинними та підлягали застосуванню.

<…> не може вважатись невиконаним, в розумінні положень пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду, що набрало законної сили та яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання».

16.          Колегія суддів бере до уваги, що справу на розгляд об`єднаної палати було передано колегією суддів, до якої входить частина суддів колегії, що розглядає цю справу; що саме об`єднана палата вирішує питання застосування норми права у разі наміру відступити від висновків суду у складі інших колегій суддів; що Велика Палата Верховного Суду не вбачала виключної правової проблеми у застосуванні п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України (ухвала від 25.03.2020 у справі № 808/1628/18).
17.          Зважаючи на вищенаведене, Суд не знаходить підстав для не врахування правового висновку об`єднаної палати у справі, що розглядається.
18.          У цій справі ОСОБА_1 просить переглянути за виключними обставинами судове рішення, яким у задоволенні його позову було відмовлено.
19.          У такому разі, з огляду на наведений вище висновок Верховного Суду щодо застосування п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, правові підстави для задоволення цієї заяви позивача відсутні. 
20.          Разом з тим, Суд звертає увагу на помилковість висновку суду апеляційної інстанції про те, що Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019 не має зворотної сили та не може бути підставою для перегляду судового рішення за виключними обставинами.
21.          Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду відповідного судового рішення, проте за певних умов (якщо рішення ще не виконане).
22.          Крім того, Рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 4819/49/19).
23.          Відповідно до ст. 351 КАС України Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
24.          Таким чином, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами судового рішення, проте з помилкових мотивів, які підлягають зміні.
25.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 345, 351, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2.          Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі № 822/1824/18 змінити в частині мотивів відмови у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2018 року, а в іншій частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров 

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб