ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року	 	Справа № 300/2060/20 пров. № А/857/1764/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С.,
при секретарі судового засідання – Хомича О.Р.
розглянувши у відкритому судовому в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року (суддя Боршовський Т.І., м.Івано-Франківськ) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу,-
ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (далі – ГУНП, НП відповідно) в якому просив:
визнати протиправними та скасувати наказ відповідача «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Городенківського ВП Коломийського ВП ГУНП» від 09.06.2020 №687 (далі – Наказ №687; Городенківський ВП відповідно) та наказ «По особовому складу» від 09.06.2020 №192 о/с (далі – Наказ №192 о/с);
поновити позивача на службі в поліції на посаді поліцейського-водія логістики Городенківського ВП (далі – Посада);
стягнути з ГУНП на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 10.06.2020 по день ухвалення рішення суду.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішення, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В апеляційній скарзі із покликанням на окремі обставини справи вказує, що норми чинного законодавства прямо та недвозначно вказують на те, що поліцейському забороняється перебувати в стані наркотичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці, проте не містять заборони поліцейському вживати будь-які речовини у вільний від виконання службових обов`язків час. Матеріалами службового розслідування, яке проведено відповідачем стосовно сержанта поліції ОСОБА_1 не встановлено факту вживання останнім наркотичних або інших речовин під час виконання службових обов`язків 27.05.2020, а відповідно до результатів медичного огляду позивач в стані сп`яніння не перебував, а отже і притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції є незаконним.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Позивач та його представник просили проводити розгляд справи у їх відсутності.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно застосував до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з НП на підставі пункту 1 Наказу №687, з дотриманням критеріїв правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, передбачених частиною другою статті 2 КАС.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 з 31.07.2018 проходив службу в НП на Посаді.
27.05.2020 о 17:40 год до чергової частини Городенківського ВП надійшло анонімне повідомлення про те, що по вулиці Героїв Євромайдану, що в місті Городенка, трапилася дорожньо-транспортна пригода (далі – ДТП) з потерпілим за участю поліцейського водія ОСОБА_1 на службовому автомобілі, що підтверджується рапортом від 27.05.2020 (а.с.121-122).
27.05.2020 о 19:24 год Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань (далі – ДБР), розташованого у м. Львові з даного приводу внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62020140000000567 та розпочато кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого частини першої статті 286 Кримінального кодексу України (далі – КК) (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження).
27.05.2020 Івано-Франківське управління Департаменту внутрішньої безпеки НП листом №694/42-08/01-20 повідомило Начальника ГУПН про вказані обставини та просило призначити за вказаним фактом службове розслідування (а.с.119-120).
28.05.2020 ГУПН прийняло наказ «Про призначення та проведення службового розслідування» №642 (далі – Наказ №642; а.с.113).
Наказом ГУНП «Про відсторонення від виконання службових обов`язків» від 28.05.2020 №643 Посада ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування (а.с.115-116).
29.05.2020 ОСОБА_1 було запропоновано надати письмові чи усні пояснення, відповідні документи та матеріали, що стосуються вищевказаних обставин, однак позивач відмовився від дачі будь-яких пояснень на підставі статті 63 Конституції України, про що 29.05.2020 складено відповідний акт (а.с.130-131).
Під час проведення службового розслідування були опитані працівники Городенківського ВП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.132-144).
09.06.2020 дисциплінарна комісія склала висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни (далі – Висновок), в якому зазначено, що наявними матеріалами службового розслідування встановлено, що 27.05.2020 о 08:00 год відповідно до книги нарядів Городенківського ВП у добовий наряд у складі ГРПП Городенківського ВП заступив Посада, сержант поліції Костюк ВР, поліцейський-водій логістики Городенківського ВП капрал поліції ОСОБА_2 та поліцейський СРПП №4 Городенківського ВП сержант поліції ОСОБА_7 . 
Вказані поліцейські несли службу на службовому автомобілі марки «Skoda Rapid», н.з. « НОМЕР_1 » (далі – Автомобіль), за кермом якого перебував сержант поліції ОСОБА_1 (транспортний засіб закріплений наказом Городенківського ВП від 25.03.2020 №61).
Так, згідно журналу виїзду та повернення транспортних засобів Городенківського ВП 27.05.2020 о 08:00 год на службовому Автомобілі, виїхав сержант поліції ОСОБА_1 , який відповідно до журналу обліку інструктажів водіїв Городенківського ВП пройшов передрейсовий інструктаж.
Відповідно до журналу щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв Городенківського ВП 27.05.2020 є запис про проходження ОСОБА_1 медичного огляду. Навпроти його прізвища стоїть запис про те, що проба на алкоголь негативна з проставленням підпису та печатки медичного працівника. На дорожньому листі №20260100998 за травень 2020 року, виданого на Автомобіль, за 27.05.2020 є запис про виїзд даного транспортного засобу о 08:00 год та міститься підпис з проставленням печатки медичного працівника про те, що водій за станом здоров`я до керування транспортним засобом допущений.
Згідно довідки лікаря-нарколога Комунального некомерційного підприємства «Городенківська ЦРЛ» (далі – КНП) від 01.06.2020 №278/01-19, 27.05.2020 проведено передрейсовий огляд ОСОБА_1 . На час проведення огляду скарги були відсутніми, температура тіла - 36,6 °С, артеріальний тиск - 120/75 мм.р.ст., частота пульсу - 67 уд. на хв., проба на алкоголь - негативна, до керування транспортним засобом - придатний.
27.05.202 о 17:30 год службовий Автомобіль, під керуванням сержанта поліції ОСОБА_1 зупинився навпроти центрального входу Городенківського ВП. З салону автомобіля вийшли капрал поліції ОСОБА_2 (з переднього пасажирського сидіння), громадянка ОСОБА_8 (з правого боку автомобіля з заднього пасажирського сидіння) та знайома ОСОБА_8 (з лівого боку автомобіля з заднього пасажирського сидіння). Капрал поліції Тарновецька В.І. відразу ж направилась до центрального входу у відділення поліції, а громадяни залишились біля автомобіля.
Після цього, о 17:35 год Посада, ОСОБА_1 керуючи службовим Автомобілем рухаючись заднім ходом по вул. Героїв Євромайдану, 5, що у м. Городенка (біля центрального входу до адміністративного приміщення Городенківського ВП), здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 яка переходила проїжджу частину вулиці позаду транспортного засобу.
ОСОБА_8 доставлено до КНП. За попередньо встановленим діагнозом вказана особа отримала такі травми: політравма, тупа травма грудної клітки, перелом ребер з двох сторін (множинні), ЗЧМТ, перелом кісток основи черепа, гемосинусіт, вивих лівого стегна, травматичний шок І ступеня.
Службовий Автомобіль ушкоджень не отримав.
За результатами імунохроматографічного дослідження (СІТО TEST) від 27.05.2020 № 796, проведеного у КНП у сержанта поліції ОСОБА_1 тест показав позитивний результат на наявність амфетаміну (АМР) (а.с.123).
Після цього, до сержанта поліції ОСОБА_1 (за порушення пункту 2.9 «а» ПДР (керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння), за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) складено протокол про адміністративне правопорушення (серії ДПР18 № 051048). Вказаний працівник поліції від надання будь-яких пояснень в порядку статті 63 Конституції України та від проставлення підпису у протоколі, відмовився.
Постановою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2020 року за результатом розгляду справи №342/606/20 (далі – Постанова суду) закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті130 КУпАП на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с.58-60).
За результатами медичного огляду у КНП проведеного 28.05.2020 о 05:25 год за направленням слідчого Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, у сержанта поліції ОСОБА_1 не виявлено ознак алкогольного сп`яніння, однак зафіксовано факт вживання амфетаміну. Висновок медичного огляду сержантом поліції Костюком В.Р. підписаний (а.с.124).
Згідно пункту 4 Висновку за порушення ОСОБА_1 вимог підпункту «б» пункту 2.3, підпункту «а» пункту 2 розділу II, пунктів 10.1 та 10.9 розділу X «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) від 10.10.2001 №1306 (далі – ПДР), підпунктів 1, 2 пункту 5 статті 14, підпункту 4 пункту 2 статті 16 розділу ІІІ Закону України «Про дорожній рух» (далі – Закон №3353-ХІІ), підпунктів 1, 2 пункту 1 статті 18, пункту 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» (далі – Закон №580-VIII), пункту 1, підпунктів 1, 2, 6, 14 пункту 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі – Закон №2337-VІІІ, Дисциплінарний статут відповідно), та підпункту 2 пункту 1, пункту 2 розділу І, підпунктів 1, 2 пункту 1, підпункту 6 пункту 2 розділу ІІ та пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських затверджених наказ Міністерства внутрішніх справ України (далі – МВС) 09.11.2016 №1179 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі – МЮУ) 06.12.2016 за №1576/29706; далі - ПЕП), вказавши, що під час складання Присяги на вірність Українському народові позивач присягнув вірно служити Українському народові дотримуватись Конституції та Законів України, втілювати їх у житія та поважати і охороняти честь держави, а також з гідністю нести високе звання поліцейського, Посада сержанта поліції ОСОБА_1 рекомендовано звільнити з НП (а.с.29-47).
09.06.2020 ГУНП прийняло Наказ №687, відповідно до пункту 1 якого за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог наведених у Висновку вимог законодавчих актів, Посада, сержанта поліції ОСОБА_1 , звільнено з НП (а.с.48-50).
09.06.2020 ГУПН прийняло Наказ №192-ос, відповідно до якого позивача звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 1 статті 77 Закону №580-VIII за підпунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (а.с.51)
Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону №580-VІІІ ( в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Основні обов`язки поліцейського визначені статтею 18 Закону №580-VІІІ.
Так, згідно з частиною першою статті 18 Закону №580-VІІІ поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону №580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону №580-VІІІ).
Так, Дисциплінарний статут затверджений Законом №2337-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна – це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Частиною першою статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частини друга-четверта статті 14 Дисциплінарного статуту).
Згідно пункту 4 Висновку встановлено порушення позивачем вимог «б» пункту 2.3, підпункту «а» пункту 2 розділу II, пунктів 10.1 та 10.9 розділу X ПДР, підпунктів 1, 2 пункту 5 статті 14, підпункту 4 пункту 2 статті 16 розділу ІІІ Закону №3353-ХІІ, підпунктів 1, 2 пункту 1 статті 18, пункту 1 статті 64 Закону №580-VIII, пункту 1, підпунктів 1, 2, 6, 14 пункту 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, та підпункту 2 пункту 1, пункту 2 розділу І, підпунктів 1, 2 пункту 1, підпункту 6 пункту 2 розділу ІІ та пункту 3 розділу IV ПЕП.
В доводах апеляційної скарги позивач-апелянт зазначає, що норми законодавства України, які вказані ГУНП в Наказах №№687, 192 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції не забороняють поліцейському вживати будь-які речовини у позаслужбовий час, а забороняють поліцейському перебувати на службі у стані наркотичного або іншого сп`яніння.
Відповідно до статті 2 Закону №580-VІІІ завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.
Згідно з частиною першою статті 64 Закону № 580-VІІІ особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ ПЕП під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.
Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ ПЕП під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.
Пунктами 3 та 4 Розділу IV ПЕП передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.
Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.
Таким чином, поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики за будь-яких обставин як у робочий, так і в неробочий час.
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Аналізуючи вищенаведені норми законодавства України, що регулює службову діяльність поліцейських, суд звертає увагу на те, що працівник поліції, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе моральне зобов`язання бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин відданим інтересам служби.
Дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Правил є обов`язком кожного поліцейського не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.
Так, під вчинками, що дискредитують систему органів поліції та поліцейських слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу поліції у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером підривають довіру та авторитет поліції і її працівників в очах громадськості, здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції, та є несумісними із подальшим проходженням служби.
До таких вчинків, слід віднести: систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби; систематичне поширення компрометуючої інформації за допомогою засобів мас-медіа.
Факт вживання ОСОБА_1 амфетаміну є вчинком, який дискредитує систему органів поліції та поліцейських в очах громадськості.
Крім того, обставини, що викладені в акті службового розслідування щодо позивача, були предметом зацікавленості засобів масової інформації. Зокрема, інформації щодо такого інциденту була опублікована на інтернет сторінках: https//mi100info; https//galka.if.ua; https//gk-press.if.ua. Зокрема, опубліковано інформацію про те, що поліцейським Городенківського ВП вчинено на службовому автомобілі ДТП з заподіянням тілесних ушкоджень жінці-пішоходу, внаслідок яких вона потрапила в лікарню. При цьому звернуто увагу на те, що виявлено факт вживання поліцейським наркотичних засобів (а.с.145-149).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (далі – Закон №62/95-ВР) незаконне вживання наркотичних засобів або психотропних речовин – це вживання наркотичних засобів або психотропних речовин без призначення лікаря.
При цьому, згідно зі статтею 3 Закону №62/95-ВР Національна поліція є одним із органів, які здійснюють протидію незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.
Таким чином, позивач як представник НП був зобов`язаний здійснювати заходи щодо протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а не самому вживати такі речовини.
Отже, ОСОБА_1 скоїв вчинок, що дискредитує звання працівника поліції та свідчить про порушення ним вимог статті 1 Дисциплінарного статуту, статті 18 Закону № 580-VIII, Присяги працівника поліції та ПЕП, що виразилося у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій, несумісних з вимогами, що пред`являються до професійних і моральних якостей поліцейського, і такі дії підривають авторитет поліції.
Окрім цього, під час виконання службових обов`язків, керуючи службовим транспортним засобом, позивач допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, дотримання яких передбачено частиною п`ятою статті 14, частиною другою статті 16 Закону №3353-ХІІ, підпункту «б» пункту 2.3, підпункту «а» пунтку 2.9 розділу II, пунктів 10.1 та 10.9 розділу X ПДР, чим створив загрозу для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.
Стаття 18 Закону №580-VIII вказує на те, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України, при цьому виконувати свої службові обов`язки професійно, не допускаючи порушень прав та свобод людини.
Вказане випливає з головного обов`язку Держави, передбаченого статтею 5 Конституції України. Держава Україна визнає, що Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, а тому їх забезпечення є головним обов`язком Держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність.
Отже, порушення працівником поліції – представником Держави правил безпеки дорожнього руху, яке заподіяло шкоду здоров`ю людини, та створило загрозу її життю, за виявлення факту вчинення дій, що підривають авторитет поліції, покладає на Державу додатковий обов`язок щодо більш жорсткого ставлення до порушень вимог закону поліцейським в аспекті виконання Державою свого головного обов`язку та відповідальності перед людиною та народом України за свою діяльність.
Відповідно до частини третьої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника (частина четверта статті 19 Дисциплінарного статуту).
Згідно з частиною п`ятою статті 19 Дисциплінарного статуту для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.
Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.
Відповідно до частини сьомої статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Згідно з частиною восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно з частиною першою статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до частини першої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Згідно з частиною другою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (частина 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
При цьому, Дисциплінарний статут не визначає чіткої послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначити вид стягнення в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.
Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Окрім цього, необхідно враховувати також те, що на час прийняття оскаржуваних Наказів №№687 та 192о/с, в ОСОБА_1 було не зняте дисциплінарне стягнення у вигляді догани, застосоване на підставі наказу ГУНП «Про неналежне реагування на повідомлення про кримінальне правопорушення працівниками Городенківського ВП та покарання винних» від 05.03.2020 №367.
Щодо доводів позивача про наявність позитивної характеристики, то суд зазначає, що такі обставини не можуть автоматично звільняти особу, яка вчинили дисциплінарний проступок, від відповідальності. При цьому, застосування дисциплінарного стягнення є також превентивним заходом, який застосовується з метою недопущення вчинення аналогічних дисциплінарних проступків іншими працівниками НП.
З огляду на встановлені вище обставини порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновки суду першої інстанції, що застосування відповідачем до позивача такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції співрозмірне з вчиненим позивачем дисциплінарним проступком.
Що стосується наявності Постанови суду за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, згідно якої закрито провадження на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, то відсутність факту притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту.
Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку.
Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 28 листопада 2019 року в справі №120/860/19-а, 5 березня 2020 року в справі №823/1468/17.
З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що відповідач правомірно застосував до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з НП.
Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 26 лютого 2021 року.