РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року
м. Рівне

Справа № 570/1657/18
Провадження № 22-ц/4815/116/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого Ковальчук Н. М.        
суддів: Гордійчук С. О., Хилевича С. В.,
секретар судового засідання – Пиляй І. С.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію
Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит»,
після заміни на належного відповідача – Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» на заочне рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2019 року у складі судді Остапчук Л. В., ухвалене в м. Рівне, повний текст рішення виготовлено 18 листопада 2019 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про визнання грошового зобов`язання та іпотеки припиненими.
В процесі розгляду справи позивачем було подано клопотання про заміну відповідача та залучення співвідповідача і позовну заяву про визнання грошового зобов`язання та іпотеки припиненими в новій редакції, відповідачами у якій зазначено ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якій просив визнати грошове зобов`язання ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» по кредитному договору № 613/08-МК від 27 червня 2008 року та іпотеку по іпотечному договору № 01/613/08-МК від 27 червня 2008 року, посвідченому приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В. П., зареєстрованому в реєстрі за № 2739 припиненими (а.с.99-101).
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 27 червня 2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» і ним був укладений кредитний договір № 613/08-МК, відповідно до якого Банк надав позивачу кредит в сумі 23000,00 євро зі сплатою 17% річних зі строком повернення до 26 вересня 2023 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищезгаданим кредитним договором між тими самими сторонами 27 червня 2008 року був укладений іпотечний договір № 01/613/08-МК, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В.П. та зареєстрований в реєстрі за № 2739, відповідно до якого позивач передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вищезгаданим кредитним договором позов задоволено повністю, достроково стягнено з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором та судові витрати на загальну суму 98 908,00 грн.. Вказував, що рішення суду виконав, погасив заборгованість в повному обсязі, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження № 50522622 від 27.10.2016 року по виконанню виконавчого листа, виданого на підставі вищезазначеного рішення суду. Після повного виконання рішення суду, Банк до суду з вимогами про стягнення відсотків по день фактичного виконання рішення суду не звертався, однак 07.04.2018 року позивач отримав від Банку лист-повідомлення про проведення аукціону з продажу права вимоги за вказаним кредитним договором. Покликаючись на те, що зобов`язання перед Банком було ним виконане в повному обсязі, просить задовольнити його позовні вимоги.

В ході розгляду справи до участі у справі було залучено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», оскільки між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно якого право вимоги за кредитним договором № 613/08-МК від 27 червня 2008 року перейшло до нового кредитора.
В подальшому ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на належного відповідача ТОВ «ФК «Амбрелла», оскільки 22 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Амбрелла» було укладено договір відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло саме до ТОВ «ФК «Амбрелла».

Заочним рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2019 року вказаний позов задоволено. Визнано грошове зобов`язання ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» по кредитному договору № 613/08-МК від 27 червня 2008 року припиненим. Визнано іпотеку по іпотечному договору № 01/613/08-МК від 27 червня 2008 року, посвідченому приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинець В. П., зареєстрованому в реєстрі за № 2739, припиненою.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване достовірними і достатніми доказами на підтвердження виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором № 613/08-МК від 27 червня 2008 року належним чином та повному обсязі, та як наслідок – припинення зобов`язання та іпотеки, котрою воно було забезпечене.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що суд дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Зазначає, що у рішенні від 25.12.2014 року, на яке посилається суд першої інстанції, станом на 04 грудня 2014 року сума боргу складала 98 928,72 грн. відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 27.06.2008р. в іноземній валюті за період з 27.06.2008 року до 04.12.2014 року, тобто рішення про стягнення платежів було ухвалене щодо цього конкретного період, і аж ніяк не є рішенням про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості. Доводить, що оскільки Банком не подано позовної заяви про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, то, відповідно, і не змінено строк виконання основного зобов`язання, який за цим договором настане 26 червня 2023 року. Зауважує, що факт виконання боржником зобов`язань за виконавчим документом, який підтверджується квитанцією від 17.10.2016 року, не є доказом виконання зобов`язання за кредитним договором в цілому, а тільки в межах простроченої заборгованості станом на 04 грудня 2014 року. Зазначає, що твердження про нарахування процентів та пені після закінчення строку дії договору, не відповідає дійсності, оскільки нарахування застосовувалося у межах кредитного договору відповідно до п. 8.1 , і здійснювалося в такій черговості: у першу чергу погашаються проценти за користування кредитними коштами, а також комісійна винагорода, в другу чергу – основний борг за кредитом, в третю чергу – неустойка (штраф, пеня), а відтак нарахувань за ч. 2 ст. 625 ЦК України не здійснювалося в даному випадку. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про відмову в позові.

В поданих на апеляційну скаргу письмових поясненнях, поданих за правилами подачі відзиву на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу – відхилити. 

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 27 червня 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 613/08-МК, за умовами якого Банк надав позивачу кредит в сумі 23 000,00 євро зі сплатою 17% річних зі строком повернення до 26 вересня 2023 року. 

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищезгаданим кредитним договором між тими самими сторонами був укладений іпотечний договір № 01/613/08-МК, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В. П. та зареєстрований в реєстрі за № 2739, за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2 .

Спірні відносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору позичальником, з огляду на що Банк звернувся з вимогою про дострокове стягнення всієї суми заборгованості, змінивши тим самим строк дії договору.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено повністю та достроково стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 97 928,72 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 979,28 грн., а всього 98908 гривень.

Постановою старшого державного виконавця Мартинюка Ю. Ю. про закінчення виконавчого провадження від 27 жовтня 2016 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 569/14498/14-ц, виданого 25 грудня 2014 року Рівненським міським судом Рівненської області, про стягнення боргу в сумі 98 908,00 грн. закінчено.

Факт виконання зобов`язання боржником і повного розрахунку за виконавчим листом підтверджується квитанцією № 18571245 від 17 жовтня 2016 року.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст.598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). 

Виходячи з того, що Банк, звернувшись із вимогою про дострокове виконання умов договору, у відповідності до ст.1050 ЦК України, та змінивши терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором, тим самим змінив строк дії договору.

Ця обставина встановлена рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року та у відповідності до вимог ч.5 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Велика палата Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Рішення Рівненського міського суду про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» виконане ОСОБА_3 27 жовтня 2016 року, що підтверджується постановою старшого державного виконавця Рівненського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області, а з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 коштів в порядку ч.2 ст.625 ЦК України кредитор не звертався, що свідчить про належне виконання боржником зобов`язання перед кредитором у повному обсязі належним чином.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

02 березня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно якого право вимоги за кредитним договором № 613/08-МК від 27 червня 2008 року перейшло до нового кредитора.

22 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Амбрелла» було укладено договір відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, за яким право вимоги за кредитним договором № 613/08-МК від 27 червня 2008 року перейшло до ТОВ «ФК «Амбрелла».

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором стосується не усього зобов`язання, а лише частини за визначений період, спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи. У зв`язку з виконанням позивачем рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, його зобов`язання, пов`язані з цим договором, припинилися на підставі ч. 1 ст. 599 ЦК України, а відтак, в силу ст. 17 Закону України «Про іпотеку» та умов укладеного між сторонами договору іпотеки № 01/613/08-МК від 27 червня 2008 року, припинилася й іпотека. 

Виходячи з того, що зобов`язання і іпотека, якою воно забезпечене, припинені, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції  були правильно, всебічно і повно встановлені  обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» залишити без задоволення.

Заочне рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2019 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2021 року.

Головуючий                                                                Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                        Гордійчук С. О.        

                                                                               Хилевич С. В.