ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 березня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 923/1090/16	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів головуючого судді Лавриненко Л.В.
суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

секретар судового засідання – Кияшко Р.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, м. Херсон
на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 03.11.2020 р.  
по справі № 923/1090/16
за заявою  кредитора Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, м. Херсон
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства “Дніпронафтогазресонт”, м. Херсон
ліквідатор арбітражний керуючий Вербицький Олексій Вікторович, м. Кривий Ріг
за участю арбітражного керуючого Сашина Олександра Андрійовича, м. Миколаїв
про банкрутство 

суддя суду першої інстанції: Сулімовська М.Б. 
час та місце прийняття ухвали: 03.11.2020 р., м. Херсон, вул.  Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області, 

          Представники сторін в судове засідання не з`явились, про причини такого не з`явлення суд апеляційної інстанції не повідомили.

Ухвалою Південно – західного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 03.11.2020 р. у справі № 923/1090/16 та призначено її до розгляду. 
            Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Апеляційна скарга Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

          Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 01.12.2016 р. у справі № 923/1090/16 за заявою Херсонської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничого підприємства “Дніпронафтогазресонт”, м. Херсон.
          Постановою Господарського суду Херсонської області від 30.03.2017 р. визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємстве “Дніпронафтогазресонт”, м. Херсон банкрутом, відкрито відносно боржника ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого арбітражного керуючого Сашина Олександра Андрійовича, м. Миколаїв.
           Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 26.04.2018 р. затверджено арбітражному керуючому Сашину О.А. звіт про нарахування винагороди за виконання повноважень ліквідатора у справі № 923/1090/16 за період з 01.04.2017 р. по 31.10.2017 р. в сумі 44 800 грн. та понесені витрати в сумі 3 236,10 грн.
           23.09.2020 р. арбітражний керуючий Сашин Олександр Андрійович, м. Миколаїв звернувся до Господарського суду Херсонської області із заявою про покладення обов`язку оплати послуг в сумі 44  800 грн. та відшкодування витрат арбітражного керуючого в сумі 3  236,10 грн. за виконання повноважень ліквідатора у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Дніпронафтогазремонт", м. Херсон за рахунок кредитора.
          Ухвалою від 03.11.2020 р. місцевий господарський суд заяву арбітражного керуючого Сашина Олександра Андрійовича, м. Миколаїв задовольнив.
          Пунктом 2 резолютивної частини вказаної ухвали суд першої інстанції стягнув з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі на користь арбітражного керуючого Сашина Олександра Андрійовича, м. Миколаїв грошову винагороду за виконання повноважень ліквідатора в сумі 44  800 грн. та витрати, понесені в ліквідаційній процедурі в сумі 3  236, 10 грн. 
          Не погодившись з п. 2 резолютивної частини ухвали місцевого господарського суду, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі звернулось до Південно - західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду в цій частині скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви арбітражного керуючого Сашина Олександра Андрійовича, м. Миколаїв про покладення обов`язку оплати послуг ліквідатора за рахунок кредитора. 
В обґрунтування заявлених вимог орган державної податкової служби зазначає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду постановлена з порушенням вимог Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та Кодексу України з процедур банкрутства.
Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі в апеляційній скарзі зазначає, що Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинний на момент порушення провадження у справі про банкрутство) та Кодексом України з процедур банкрутства чітко визначені джерела оплати грошової винагороди ліквідатору та відшкодування витрат ліквідатора. 
При цьому, у кредитора не існують грошові зобов`язання перед ліквідатором на стадії проведення ліквідаційної процедури щодо оплати його грошової винагороди та відшкодування витрат.
Також орган податкової служби посилається на те, що відшкодування основної грошової винагороди арбітражного керуючого у ліквідаційній процедурі за рахунок кредитора не регламентується і положеннями Бюджетного кодексу України, адже поняття грошової винагороди ліквідатора не є тотожним поняттю заробітна плата, яка гарантована працівнику Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України «Про оплату праці».
Отже, враховуючи відсутність законодавчо визначеного обов`язку здійснення оплати послуг та відшкодування витрат ліквідатора по справі за рахунок кредитора, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вважає, що клопотання арбітражного керуючого Сашина Олександра Андрійовича, м. Миколаїв про стягнення з кредитора грошової винагороди підлягає відхиленню.

За результатами розгляду матеріалів справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі   задоволенню не підлягає за наступними підставами.

Згідно зі ст. 2 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” від 14.05.1992 р. № 2343-XII (зі змінами та доповненнями), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. 
Цей Закон має пріоритет перед іншими законодавчими актами України у регулюванні відносин, пов`язаних з банкрутством суб`єктів підприємницької діяльності, за винятком випадків, передбачених цим Законом.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"  арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України. 
За приписами п. 3 ч. 1 ст. 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства та має право, зокрема, отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.
Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до порушення провадження у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна не може перевищувати п`яти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.
Право вимоги грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника.
Сплата грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором або боржником) у розмірі, зазначеному у цій частині. Сума авансового платежу вноситься на депозитний рахунок нотаріуса та виплачується арбітражному керуючому (розпоряднику майна) за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна.
Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород.
Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень керуючого санацією або ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого санацією, ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.
Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень керуючого санацією, ліквідатора.
Витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Законом, крім витрат на страхування його відповідальності за заподіяння шкоди внаслідок неумисних дій або помилки під час виконання повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, а також витрат, здійснення яких безпосередньо не пов`язане з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, і витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати, що перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.
Сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.
Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.
Господарський суд має право зменшити розмір оплати послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), у разі якщо середньомісячна заробітна плата керівника боржника є надмірно високою порівняно з мінімальним розміром заробітної плати.
Відповідно до абз. 2 ч. 7 ст. 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів. 
21.10.2019р. набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.
Відповідно до ч. 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратив чинність Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Згідно з ч. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". 
Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
За приписами ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.
За приписами ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.
Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.
Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.           Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.
Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.
Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.          Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2017 р. відбулось засідання комітету кредиторів, оформлене протоколом № 3, на якому, зокрема, звіт про нарахування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого не погоджено.
Відповідно до ч. 5 ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про:
1) обрання голови комітету;
2) скликання зборів кредиторів;
3) звернення до господарського суду з вимогою про визнання правочинів (договорів) боржника недійсними на будь-якій стадії процедури банкрутства;
4) звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого, припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого арбітражного керуючого;
5) надання згоди на продаж майна боржника (крім майна, що є предметом забезпечення) та погодження умов продажу майна боржника (крім майна, що є предметом забезпечення) у процедурі санації відповідно до плану санації або у процедурі ліквідації банкрута;
6) внесення пропозицій господарському суду щодо продовження або скорочення строку процедур розпорядження майном боржника чи санації боржника;
7) інші питання, передбачені цим Кодексом.
Згідно з ч. 9 цієї норми рішення зборів (комітету) кредиторів вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість голосів кредиторів, присутніх на зборах (комітеті) кредиторів.
Як вбачається з матеріалів справи, комітет кредиторів не визначив джерел для оплати послуг ліквідатора, фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого не створив.
Разом з тим, ані Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ані Кодекс України з процедур банкрутства не містять заборони здійснювати таку оплату за рахунок коштів кредиторів.
При цьому, відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що суперечить приписам ст. 43 Конституції України.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом в постанові від 04.10.2018 р. у справі № 916/1503/17.
Отже, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів.
Згідно з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 01.08.2018 р. у справі № 912/1783/16, від 04.10.2018 р. по справі № 916/1503/17 та від 30.01.2019 р. по справі № 910/32824/15, ініціюючи провадження у справі про банкрутство, кредитори, як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна, як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку лягає тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.
Законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) в залежність від обсягу його діяльності (за умови достатності та відповідності цих дій вимогам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), від розміру задоволених вимог кредиторів у справі, майнового стану кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів роботи арбітражного керуючого у справі про банкрутство. 
          Отже, з урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи, викладені Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для задоволення заяви арбітражного керуючого Сашина Олександра Андрійовича, м. Миколаїв та стягнення з кредитора грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора в сумі 44 800 грн. та витрати понесені в ліквідаційній процедурі в сумі 3 236, 10 грн.
Враховуючи те, що ухвала Господарського суду Херсонської області від 03.11.2020 р. по справі № 923/1090/16 є законною та обґрунтованою, у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали.

          Керуючись ст. ст. 232 - 236, 240, 269, 270,  271, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

          ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 03.11.2020 р. по справі № 923/1090/16 залишити без змін, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі  – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в порядку та випадках, передбачених ГПК України.
          Повний текст постанови складено та підписано 11.03.2021 р.

Головуючий суддя                                                              Л.В. Лавриненко 

Судді                                                                                    О.Ю. Аленін                                                                                   

                                                                                                    К.В. Богатир