Справа № 369/13237/20	 	 	 	     Головуючий у І інстанції Перекупка Г.А.	
Провадження №  33/824/886/2021	 	 	 	     Доповідач у 2 інстанції Дрига А.М.	

 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
5 лютого 2021 року                                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді Дриги А.М. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від  14 грудня 2020 року, якою 
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1  ,-
 
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -
 
В С Т А Н О В И В :
 
Відповідно до постанови судді,  ОСОБА_1 15.10.2020 року о 01 год. 30 хв. керував транспортним засобом Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Київській, 64 в с. Шевченково Києво-Святошинського району Київської області, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідність, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.
 
Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова судді є незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи. Зазначає, що він транспортним засобом в 01 год. 30 хв. не керував, як про те зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. Вважає, пояснення свідків недопустимим доказом, оскільки вони є заздалегідь підготовленими. Також зазначає, що в поясненнях свідків не зазначено час їх відібрання. Зазначає, що матеріали справи не містять виписки з бази даних правопорушень про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає,  виходячи  з наступного.
За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови про притягнення           ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності є безпідставними.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в адміністративному матеріалі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 314593 від 15.10.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 15.10.2020 року о 01 год. 30 хв. керував транспортним засобом Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Київській, 64 в с. Шевченково Києво-Святошинського району Київської області, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідність, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків                                                                                                      (а.с.1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 3); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких водій ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд для визначення стану сп`яніння у лікаря нарколога у закладі охорони здоров`я (а.с. 4); рапортом працівника поліції від 15.10.2020 року (а.с. 5-6); відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, доданим до матеріалів справи (а.с. 7).
Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як  відмова  особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що пояснення свідків є недопустимим доказом, оскільки вони є заздалегідь підготовленими, є необґрунтованими, оскільки свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з письмовими поясненнями ознайомилися, будь-яких зауважень до викладеного не мали, про що засвідчили власними підписами.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він транспортним засобом в 01 год. 30 хв. не керував, як про те зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення є безпідставними, та на думку суду подані останнім з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Необгрунтованими є також доводи ОСОБА_1 про те, що в поясненнях свідків не зазначено час їх відібрання, оскільки вказане не є підставою для скасування постанови судді та не впливає на результати прийнятого рішення.
Згідно ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
 
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Встановлення цих ознак за допомогою спеціального обладнання чи приладів законодавством не передбачено.
 
  Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. 
 
Враховуючи наведене, порушень працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, згідно положень ст.266 КУпАП апеляційним судом не встановлено.
 
Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заперечував щодо його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Будь-яких доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді обставин вчинення адміністративного правопорушення матеріали справи не містять, та ОСОБА_1 не надані.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина     ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена повністю, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від  14 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                        А.М. Дрига