П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/8452/20 

Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Майстер П.М.  
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   
09 лютого 2021 року

м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Курка О. П.  Білої Л.М. , 
секретар судового засідання: Аніщенко А.О.,
за участю:
представника позивача: Антонюк Ірини Володимирівни 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року  (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" про визнання протиправними та скасування постанов, 
В С Т А Н О В И В :
в грудні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ "Фінансова компанія "Аланд", в якому просила суд визнати протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №63510331 від 05.11.2020 року, постанову про стягнення основної винагороди від 05.11.2020 року, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 05.11.2020 року та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 16.11.2020 року, які винесені приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною в межах виконавчого провадження №63510331.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду  14 січня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на її переконання, до невірного вирішення справи.
В обґрунтування апеляційної скарги,  апелянт зазначає, що відповідач порушив норми статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки виконавче провадження було відкрито не за місцем виконання, тобто, не за місцем проживання позивача, перебування або знаходження її майна. Вказала, що позивач як боржник зареєстрована та проживає в місті Хмельницькому, Хмельницької області, жодного майна в м. Києві не має.
Сторони своїм правом не скористались, та не подали відзиви на апеляційну скаргу.
Представник  позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала, просила суд її задовольнити.
Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи неоспорені факти про те, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Хмельницьким МУ УМВС України в Хмельницькій області 19.07.1996.
08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис за №32411 про звернення стягнення з   ОСОБА_1 адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , заборгованості за кредитним договором 001-22547-081113 від 08.11.2013 року..
05.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною  на підставі вищезазначеного виконавчого напису прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63510331, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №32411 виданого 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості в розмірі 54929,79 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про стягнення з боржника основної винагороди від 05.11.2020 ВП №63510331 стягнуто з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 5492,98 грн.
05.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксаною Анатоліївною також прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №63510331, якою стягнуто з боржника загальну суму мінімальних витрат 219,88 грн.
Крім того, 16.11.2020 відповідачем прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №63510331.
Вважаючи вищезазначені постанови протиправними, позивач звернулась до суду для їх скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначає закон України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Частиною 1 статті 26 Закону №1404-VII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини 3 статті 26 Закону №1404-VIII, у заяві про примусове виконання рішення стягувач, у відповідності до вимог частини 3 статті 26 ЗУ "Про виконавче провадження", має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 48 Закону №1404-VIII стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Отже, примусове виконання рішень здійснюють органи державної виконавчої служби (державні виконавці) та у передбачених Законом №1404-VII випадках приватні виконавці. Останні здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, й на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, у яких зазначено, місце проживання/перебування боржника або місцезнаходження  майна боржника, які знаходяться в межах його виконавчого округу.
Згідно з частинами першою та другою статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02 червня 2016 року №1403-VIII (далі Закон №1403-VIII) виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
В той же час, частинами першою та другою статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
За змістом ст.19 Закону №1404-VIII право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.
Отже, Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено вимоги (критерії) до місця відкриття виконавчого провадження.
При цьому згідно з частиною третьою статті 25 Закону №1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
Відповідно до частини п`ятої статті 25 Закону №1403-VIII виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
За правилами п.3 ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.
Крім того, п.10 ч.4 ст.4 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
У пункті 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі Інструкція № 512/5) зазначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.
При цьому, згідно п. 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.
Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
За п. 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.
Аналіз вищенаведених правових норм, дає підстави для висновку, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах виконавчого округу останнього, в іншому випадку-виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.
Колегією суддів встановлено, що дійсно місцем проживання та реєстрації боржника ОСОБА_1 , є АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті позивача.
Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додав виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №32411 від 08.09.2020, у якому вказано, що місце проживання боржника АДРЕСА_4 , що територіально відноситься та підпорядкованого приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксані Анатоліївні.
При цьому, суд звертає увагу, що положеннями Закону України "Про виконавче провадження" на державного виконавця не покладено обов`язку щодо перевірки місцезнаходження боржника зазначеного у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження.
Окрім зазначеного вище, суд звертає увагу на положення ч.3 ст. 26 Закон України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.
Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Згідно абз. 5 ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Як зазначено у ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію міст проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Таким чином, фактичне місце проживання особи може відрізнятися від зареєстрованого у встановленому законом порядку. Проте ні стягувач, ні виконавець не можуть зобов`язати боржника зареєструвати чи перереєструвати адресу свого місця проживання у разі розбіжностей між фактичною та зареєстрованою адресами.
Отже, положення ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" у взаємозв`язку з ч. 3 ст. 26 того ж Закону, щодо відомостей про "місце проживання", "місце перебування" чи "місцезнаходження" особи не можна тлумачити виключно як вказівку на зареєстроване місце проживання адже, в Законі України "Про виконавче провадження" застосовуються всі три окремих поняття.
Таки чином, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що зазначення у виконавчому написі нотаріуса інформації про місце проживання боржника на території, на яку поширюються функції відповідача, надавало останньому право на прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, а підстави для повернення виконавчого документа були відсутні.
Перевірка інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція приватного виконавця здійснюється приватним виконавцем тільки після відкриття виконавчого провадження, а не до його відкриття, що вказує на правомірність дій та рішень відповідача в межах спірних правовідносин.
На підставі зазначеного вище, 05 листопада 2020 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна правомірно керуючись ст. ст. 4, 24, 26, 28 ЗУ "Про виконавче провадження" та виходячи із зазначеної стягувачем у заяві про примусове виконання рішення інформації про місце проживання боржника, відкрив виконавче провадження за місцем проживання боржника та виніс у виконавчому провадженні №63510331 оскаржувану позивачем постанову про відкриття виконавчого провадження.
Крім того, судова колегія зауважує, що відповідачем направлено позивачу постанову про відкриття виконавчого провадження від 05 листопада 2020 року №63510331 на дві адреси, що зазначені у виконавчому документі, а саме: на адресу реєстрації АДРЕСА_1 рекомендованим поштовим відправленням за №0200247498310 та на адресу проживання: АДРЕСА_4 рекомендованим поштовим відправленням за №0200248107951, що підтверджується копією списків згрупованих поштових відправлень з фіскальними чеками.
Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження", боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку приватний виконавець при винесенні спірних постанов, діяв в межах своїх повноважень, а тому відсутні підстави для їх скасування.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що оскарження позивачем виконавчого напису нотаріуса, в даному випадку не свідчить про протиправність дій відповідача при винесенні спірних постанов.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови в задоволенні позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Біла Л.М.