Справа № 161/10487/20 	Головуючий у 1 інстанції: Плахтій І. Б. 	
Провадження № 22-ц/802/47/21  Категорія: 84 	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
12 січня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,
з участю секретаря судового засідання – Ковалько О. М.,
представника заявника – Огородника О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Кобзар Катерини Едуардівни за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2020 року,  

                                        В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Кобзар К. Е.
Вимоги скарги мотивував тим, що на виконанні у державного виконавця перебуває виконавчий лист № 161/17964/17 від 15 травня 2018 року про стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з квітня 2018 року.
Заявник вказував, що 23 червня 2020 року він отримав повідомлення від державного виконавця про перерахунок аліментів, згідно з яким в нього утворилась заборгованість у розмірі 16 286 грн 98 коп., однак підстави для проведення перерахунку в повідомленні не зазначено. У нього ніколи не було заборгованості по сплаті аліментів, за відсутності офіційного місця роботи, аліменти стягувалися в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на одну дитину.
Також зазначав, що у 2019 році стягувач ОСОБА_2 зверталася із скаргою на дії державного виконавця щодо не проведення перерахунку аліментів, у зв`язку із отриманням боржником соціальної виплати на території Литви, у задоволенні якої їй було відмовлено.
Вважає, що перерахунок міг бути проведений з даних обставин державним виконавцем самостійно і проведення такого перерахунку є неправомірним.
Ураховуючи наведене, заявник ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) Кобзар К. Е., щодо нарахування заборгованості по аліментах в період з 12 червня 2018 року по 31 березня 2019 року.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 , покликаючись на неправильну оцінку судом зібраних доказів та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його скаргу задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки судом не було враховано норми ст. 195 СК України, а також положення постанови КМУ № 146 від 26 лютого 1993 року «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Судом також не здобуто доказів, що відповідь із Республіки Литва про отримання « ОСОБА_3 » доходів дійсно має відношення до нього, оскільки у ній не вказано жодних ідентифікуючих ознак. Тому вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його скарги.
У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець Кобзар К. Е., вважаючи оскаржувану ухвалу правильною по суті, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Першому ВДВС м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області перебуває виконавчий лист №161/17964/17 від 15 травня 2018 року, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2018 року.
Виконавче провадження було відкрито постановою державного виконавця Першого ВДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Дячок О.Р. від 22 травня 2018 року (а.с.10-11). Цією ж постановою державний виконавець зобов`язав боржника подати декларацію про доходи та майно.  
Судом також встановлено, що стягувачем ОСОБА_2 подавались державному виконавцю клопотання про перерахунок розміру аліментів боржника ОСОБА_1 з урахуванням отриманих ним доходів по місцю роботи в Литовській Республіці. До клопотання було надано отримані через Міністерство юстиції України з компетентного органу Литовської Республіки документи відносно боржника ОСОБА_1 з перекладом, отримані в порядку, установленому Конвенцією про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, яка набрала чинності для України 01 листопада 2013 року.
Одним із документів є довідка про державне соціальне страхування особи на ОСОБА_1 , номер соціального страхування DK 0837734, за період часу від 12 червня 2018 року по 08 квітня 2019 року. Страховик/платник внесків – ЗАТ «ГІРТРАНС».
Засвідчений нотаріально перший переклад довідки містить графу «Страхові внески?», яка нижче по тексту довідки містить трактування – всі доходи та інші суми особи, від яких нараховані і мають бути сплачені внески державного соціального страхування, а також нараховані виплати за хворобу (включно два дні хвороби, що оплачені роботодавцем), професійну реабілітацію, материнські, батьківські, виплати по догляду за дитиною, виплати за хворобу, що виникла з приводу нещасного випадку на роботі або виплати з приводу професійного захворювання, а також виплати соціального страхування з приводу непрацездатності та виплати за часткову роботу. Тобто, в першому нотаріально засвідченому перекладі довідки були розбіжності між назвою відповідної графи і її трактуванням.
В подальшому 15 травня 2020 року державному виконавцю представником стягувача було надано новий переклад довідки про доходи, який містить правильно перекладену графу «Застраховані доходи?», яка нижче по тексту довідки містить трактування – всі доходи та інші суми особи, від яких нараховані і мають бути сплачені внески державного соціального страхування, а також нараховані виплати за хворобу (включно два дні хвороби, що оплачені роботодавцем), професійну реабілітацію, материнські, батьківські, виплати по догляду за дитиною, виплати за хворобу, що виникла з приводу нещасного випадку на роботі або виплати з приводу професійного захворювання, а також виплати соціального страхування з приводу непрацездатності та виплати за часткову роботу.
Довідка про доходи з Мажейкяйського відділу управління фонду державного соціального страхування була отримана через Міністерство юстиції України із зазначенням, що вона стосується ОСОБА_1 . 
А тому, твердження представника заявника про те, що довідка може не стосуватися його довірителя, а іншої особи, є безпідставними.
Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовував тим, що дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості по аліментах в період з 12 червня 2018 року по 31 березня 2019 року є неправомірними, оскільки в литовській довідці про доходи зазначено лише прізвище і ім`я ОСОБА_6 , відтак не можна стверджувати, що ця довідка стосується саме його. Крім того, державний виконавець розрахунок проводила самостійно, а його необхідно проводити в автоматизованій системі. Конвертація здійснювалася не з офіційного сайту Мінфіну. Такі ж доводи наведені заявником і в апеляційній скарзі.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. 
Пунктом 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що боржник зобов`язаний за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.
Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Заявник ОСОБА_1 всупереч наведеним нормам цивільного процесуального законодавства не довів належними та допустимими доказами, що отримана довідка на його ім`я про доходи за кордоном не стосується саме його.
Суд першої інстанції встановивши наявність офіційно підтверджених даних про джерела і розмір доходу платника аліментів ОСОБА_1 за кордоном, що є підставою для перерахунку державним виконавцем заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), за підтверджений період на підставі ст. 195 СК України державним виконавцем правомірно було здійснено перерахунок заборгованості за аліментами ОСОБА_1 за період з 12 червня 2018 року по 31 березня 2019 року з урахуванням офіційного курсу валют НБУ, розмір якої становить 16 286 грн 98 коп., а тому дійшов правильного висновку, що підстави для визнання таких дій державного виконавця неправомірними відсутні та цілком обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 відповідає вимогам закону.
Наведені заявником ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення ним норм матеріального права, не спростовують правильних висновків суду, а є її власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи і не впливають на законність оскаржуваної ухвали.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд                                                 
                                    У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: