ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 січня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/2255/18	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів головуючого судді Лавриненко Л.В.
суддів: Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.

секретар судового засідання – Діхтяренко О.Б.

розглянувши матеріали апеляційних скарг Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ та Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» м. Ізмаїл
на рішення Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 р. 
по справі № 916/2255/18
за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ
до відповідача Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» м. Ізмаїл
про стягнення 3   467   656,95 грн.

суддя суду першої інстанції: Гут С.Ф.
час та місце ухвалення рішення: 04.02.2019 р., м. Одеса, пр-т Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області, 
повний текст складено та підписано: 14.02.2019 р.

за участю представників сторін:
від Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» м. Ізмаїл: Прокопишин Н.Ю.

Ухвалою Південно – західного апеляційного господарського суду від 22.02.2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ на рішення Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 р.  у справі № 916/2255/19.
Ухвалою Південно – західного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» м. Ізмаїл на рішення Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 р. по справі № 916/2255/18 та об`єднано з апеляційною скаргою  Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ до сумісного розгляду.
Ухвалою Південно – західного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 р. провадження у справі № 916/2255/18 зупинено до перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 924/296/18.          Ухвалою Південно – західного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 р. провадження у справі № 916/2255/18 поновлено.
  В зв`язку з перебуванням у відпустці судді - учасника колегії Філінюка І.Г. на підставі розпорядження керівника апарату здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Автоматизованою системою документообігу визначено колегію суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Лавриненко Л.В., суддів-учасників колегії Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.
Ухвалою Південно – західного апеляційного господарського суду від 15.04.2020 р. справу № 916/2255/18 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Лавриненко Л.В., суддів Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.
Розгляд справи № 916/2255/18 неодноразово переносився, у зв`язку тимчасовою непрацездатністю колегії суддів.
Ухвалою Південно – західного апеляційного господарського суду від 22.12.2020 р. розгляд справи № 916/2255/18 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” м. Київ та Комунального підприємства “Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго” м. Ізмаїл призначено на 21.01.2021 р. на 11:00 год.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.          

В жовтні 2018 р. Публічне акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз України», м. Київ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго», м. Ізмаїл про стягнення заборгованості за поставлений природний газ в сумі 3  467  656,95 грн., в т. ч.: 
- основний борг в сумі 2  114  634,20 грн.; 
- пеня в сумі 857  142,96 грн.; 
- 3% річних в сумі 130  227,70 грн.; 
- інфляційні втрати в сумі 365  652,09 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на неналежне виконання Комунальним підприємством «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго», м. Ізмаїл зобов`язань за договором постачання природного газу від 16.09.2016 р. № 3755/1617-ТЕ-23 в частині своєчасної оплати вартості отриманого за цим договором природного газу. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України закрито провадження у справі №  916/2255/18 в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 2  114  634,20 грн., у зв`язку зі сплатою цієї заборгованості.  
Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 р. позов Публічного акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз України», м. Київ про стягнення пені в сумі 857  142,96 грн., 3% річних в сумі 130  227,70 грн. та інфляційних втрат в сумі 365  652,09 грн. задоволено частково – стягнуто з Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго», м. Ізмаїл пеню в сумі 426  111,83 грн., 3% річних в сумі 129  524,94 грн., інфляційні втрати в сумі 365  652,02 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 20  210,09 грн.
Відмова Публічному акціонерному товариству «НАК «Нафтогаз України», м. Київ у задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 4  919,31 грн. та 3% річних в сумі 702,76 грн. обґрунтована місцевим господарським судом тим, що суми, нараховані за період з 28.11.2016 р. по 30.11.2016 р., підлягали списанню в силу приписів ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 р. № 1730-VІІІ.
Крім того, скориставшись правом, наданим йому ч. 1 ст. 233 ГК України, суд першої інстанції зменшив заявлену до стягнення пеню на 50 %.
Не погодившись з рішенням Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 р. у справі № 916/2255/18, позивач та відповідач оскаржили його до Південно – західного апеляційного господарського суду.
Доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «НАК Нафтогаз України», м. Київ полягають в тому, що місцевим господарським судом неправильно застосовані положення ст. 233 ГК України, оскільки суд не з`ясував всіх обставин, встановлення яких передбачене цією нормою. 
Позивач наполягає на тому, що при вирішенні питання про зменшення пені суд повинен був оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, та встановити причини неналежного виконання комунальним підприємством зобов`язань по оплаті вартості природного газу. 
Судом не було з`ясовано, чи були заподіяні збитки позивачу та не оцінено розмір таких збитків.
Наведене, на думку Публічного акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз України», м. Київ, свідчить про наявність правових підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 р. у справі № 916/2255/18 в частині відмови у задоволенні позову про стягнення неустойки в сумі 421  031,13 грн.
Комунальне підприємство «Теплові мережі «Ізмаїлтеплокомуненерго», м. Ізмаїл в апеляційній скарзі стверджує, що місцевим господарським судом не надано оцінки тій обставині, що за договором постачання природного газу від 16.09.2016 р. № 3755/16/7-ТЕ-23 газ придбавався для виробництва теплової енергії та постачання послуг з централізованого опалення такій категорії споживачів як «населення», значна частина якої користується субсидіями та має пільги. Тарифи на теплову енергію для цієї категорії споживачів не покривали фактичних витрат підприємства, необхідних для оплати вартості спожитого природного газу, що зумовило виникнення заборгованості за договором постачання природного газу від 16.09.2016 р. № 3755/1617-ТЕ-23.  
Оплата вартості спожитого природного газу за вказаним договором здійснювалась шляхом проведення:
- поточних щоденних розрахунків за процедурою, встановленою Порядком розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків  з гарантованими постачальниками природного газу, затвердженим постановою КМ України від 18.06.2014 р. № 217, який позбавив теплопостачальні організації можливості самостійно проводити своєчасні розрахунки з постачальником природного газу;
          - остаточних розрахунків відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою КМ України від 11.01.2005 р. № 20;
          - кінцевих розрахунків згідно Порядку та умов надання у 2018 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення …, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам та організаціям та/або іншим підприємствам …, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджуються та/або погоджуються органами  державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою КМ України від 14.02.2018 р. № 110.
Відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою КМ України від 11.01.2005 р. № 20, за участю Публічного акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз України», м. Київ та Комунального підприємства «Ізмаїлтеплокомуненерго», м. Ізмаїл укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за договором постачання природного газу від 16.09.2016 р. № 3755/1617-ТЕ-23 на суму 13  273  872,70 грн., підписання яких призвело до зміни визначеного у договорі порядку і строків проведення розрахунків за природний газ. До аналогічних наслідків призвело і підписання договорів про організацію взаєморозрахунків № 33/110 на суму 154 400 грн.   а № 34/110 на суму 1  423  400 грн.
Вказані обставини, на думку Комунального підприємства «Ізмаїлтеплокомуненерго», м. Ізмаїл, виключають можливість застосування до нього санкцій та заходів відповідальності, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Відповідач зауважив також на тому, що місцевим господарським судом не враховані заперечення в частині правильності розрахунку пені та 3 % річних. Так, позивачем до днів прострочки безпідставно включені дні, в яких здійснювалась часткова оплата вартості природного газу.
Крім того, в розрахунку інфляційних втрат за березень 2017 р. позивач визначив суму інфляції виходячи не з суми боргу, що існувала в останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а з суми боргу та суми інфляції за попередній період.
Комунальне підприємство «Ізмаїлтеплокомуненерго», м. Ізмаїл наполягає на тому, що вказані обставини свідчать про необґрунтованість та незаконність оскарженого судового рішення.
  
 Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

16.09.2016 р. між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ (постачальник) та Комунальним підприємством «Ізмаїлтеплокомуненерго», м. Ізмаїл (споживач) укладено договір постачання природного газу № 3755/1617-ТЕ-23.
Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016 – 2017 р. р. природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах договору.
Згідно з п. 5.2. наведеного договору ціна за 1000 куб.м. газу за договором становить 4 942 грн., ПДВ - 20%. Разом – 5 930,40 грн.
За приписами п. 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. 
Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Пунктом 8.2. договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21 % річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. 
Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20.
Відповідно до п. 10.3. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років. 
Згідно з п. 12.1. договору, він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.11.2016 р. по 31.02.2017 р. (включно), а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення.  
На виконання умов договору, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ поставило Комунальним підприємством «Ізмаїлтеплокомуненерго», м. Ізмаїл природний газ на суму 43 311 383,58 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу. 
Проте, оплата за поставлений природний газ здійснена відповідачем з порушенням вимог п. 6.1. договору. 
Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з приписами статей 6, 627, 628 та 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами ч. 1, ч. 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. 
Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
В силу вимог ст. 610, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
За приписами ч. 5 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з до п. 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. 
Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Як свідчать матеріали справи, відповідачем порушувались строки оплати за придбаний газ, що підтверджується виписками з рахунків позивача. 
За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. 
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. 
          За приписами ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. 
          Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
          Частиною 3 статті 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.           
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв`язку з порушенням Комунальним підприємством «Ізмаїлтеплокомуненерго», м. Ізмаїл строків оплати заборгованості за природний газ, Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ було нараховано останньому пеню в сумі 857 142,96 грн., 3% річних в сумі 130 227,70 грн.,  інфляційні втрати в сумі 365 652,09 грн.
Місцевий господарський суд, задовольнивши частково позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ, послався на те, що у зв`язку з набранням законної сили Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», нараховані позивачем до 30.11.2016 р. пеня та 3 % річних не підлягають нарахуванню та є списаними.    
За самостійним розрахунком місцевого господарського суду, сума пені складає 852 223,65 грн., а 3 % річних -  129 524,94 грн.
Суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким підрахунком позивача та Господарського суду Одеської області, оскільки Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ при обчисленні пені та 3% річних в період прострочки включило дні, в яких відповідач здійснював часткові оплати.
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції, здійснивши власний розрахунок, встановив, що розмір пені та 3 % річних, що підлягає нарахуванню, у зв`язку з порушенням строків оплати заборгованості за природний газ в період з 30.11.2016 (дата надрання чинності Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії») по 31.05.2017 р. становить 575  953,70 грн. та 92  791,84 грн., відповідно.           Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. 
При цьому повинно бути взято до уваги: 
- ступінь виконання зобов`язання боржником; 
- майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; 
- не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Проаналізувавши наявні у справі докази та враховуючи, що споживачами послуг Комунального підприємства «Ізмаїлтеплокомуненерго», м. Ізмаїл є переважно бюджетні установи та населення, в т.ч. незахищені та малозабезпечені верстви, та те, що відповідач розрахувався за поставлений природний газ у повному обсязі, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для зменшення розміру заявленої до стягнення пені.
Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ, оскарживши рішення місцевого господарського суду в частині зменшення пені, стверджує, що несвоєчасні розрахунки за поставлений природний газ призводять до спричинення йому значних збитків та впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
В порушення вимог наведеної норми, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ жодних доказів на підтвердження цієї обставини до справи не надало.
Отже, Господарський суд Одеської області, врахувавши необхідність дотримання збалансованості інтересів обох сторін та специфіку господарської діяльності відповідача, правомірно скористався наданим йому чинним законодавством правом щодо зменшення розміру пені. 
З огляду на викладене, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ не підлягає задоволенню.
Враховуючи здійснений судом апеляційної інстанції перерахунок, розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, з урахуванням її зменшення на 50 %, складає 287  976,85 грн., у зв`язку з чим  апеляційна скарга Комунального підприємства «Ізмаїлтеплокомуненерго», м. Ізмаїл підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 09.06.2020 р. зміні шляхом викладення його резолютивної частини у редакції суду апеляційної інстанції.
Доводи Комунального підприємства «Ізмаїлтеплокомуненерго», м. Ізмаїл, викладені в апеляційній скарзі щодо того, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за договором постачання природного газу від 16.09.2016 р. № 3755/1617-ТЕ-23 призвело до зміни визначеного у договорі порядку і строків проведення розрахунків за природний газ, що виключає можливість застосування до нього санкцій та заходів відповідальності, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки з розрахунку штрафних санкцій Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ вбачається, що позивачем на оплати, що здійснювались відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій від 11.01.2005 р. № 20 нарахування штрафних санкцій не здійснювалось. 
Посилання відповідача на те, що в розрахунку інфляційних втрат за березень 2017 р. позивач визначив суму інфляції, виходячи не з суми боргу, що існувала в останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а з суми боргу та суми інфляції за попередній період не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078.
Порядок індексації грошових коштів визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Постанови КМУ № 1078).
Отже, при обчисленні інфляційних збитків за наступний період, до початкової заборгованості включається вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 р. у справі № 905/21/19.
У цій справі Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погодилася з методикою розрахунку інфляційних збитків відповідно до ст. 625 ЦК України, яка передбачає такий математичний підхід, що дозволяє включення інфляційних збитків попереднього періоду до загальної суми боргу, яка обраховується із застосуванням індексів інфляції, визначених Держстатом України на наступні періоди, без переривання ланцюга розрахунку у випадку зниження інфляції менше 100 % (дефляції).

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 281 – 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ залишити без задоволення.
          Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» м. Ізмаїл задовольнити частково.
          Рішення Господарського суду Одеської області від 04.02.2019 р. у справі № 916/2255/18 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:
          «Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ задовольнити частково. 
          Стягнути з Комунального підприємства “Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго” (68600, Одеська обл., м.Ізмаїл, вул. Клушина, 5-а; код ЄДРПОУ: 05514413) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул.Б.Хмельницького, 6; код ЄДРПОУ 20077720) пеню в сумі – 287  976,85 грн., 3% річних в сумі – 92  791,84 грн., інфляційні втрати в сумі – 365 652, 02 грн. та судовий збір в сумі 11  196,31 грн.
          В решті позовних вимог відмовити.».
          Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; код ЄДРПОУ 20077720) на користь Комунального підприємства “Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго” (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Клушина, 5-а; код ЄДРПОУ: 05514413) судовий збір за перегляд справи судом апеляційної інстанції в сумі 4  020, 85 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду, в порядку та випадках, передбачених ГПК України. 
Повний текст постанови складено та підписано 26.01.2021 р.

Головуючий суддя :                                                             Л.В. Лавриненко

Судді:                                                                                 О.Ю. Аленін

                                                                                                    М.А. Мишкіна