Справа № 348/1586/20 
Провадження № 22-ц/4808/166/21 
Головуючий у 1 інстанції Матолич В. В. 
Суддя-доповідач Томин О.О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                                Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Надвірнянського районного суду, ухвалене суддею Матолич В.В. 27 жовтня 2020 року в м. Надвірна, повний текст якого виготовлено 27 жовтня 2020 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 27 серпня 2013 року між банком та відповідачем було укладено Договір б/н шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до умов якого останньому було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 0,00 грн. Надалі розмір кредитного ліміту збільшувався.
Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим у нього станом на 23 червня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 40931,05 грн., яка складається з: 40931,05 грн. заборгованості за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту, 40931,05 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованості за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованості за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. - пені; 0,00 грн. - комісії.
Зважаючи на вищенаведене, просило позов задовольнити та стягнути вищевказану заборгованість.
Заочним рішенням Надвірнянського районного суду від 27 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу. Вважає його незаконним та необґрунтованим.
На думку апелянта, посилання суду першої інстанції на те, що наданий позивачем витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах справи не містять підпису відповідача, у зв`язку з чим їх не можна розцінювати як частину кредитного договору є необґрунтованим з огляду на правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постановах від 21 березня 2018 року по справі №441/569/17, від 7 липня 2018 року по справі №755/18246/15-ц та від 6 лютого 2018 року по справі №755/2720/16-ц, де зазначено, що підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» свідчить про бажання отримати кредитні кошти та підтверджує, що особа ознайомлена і погоджується з Умовами, правилами та Тарифами банку.
Крім того, до матеріалів справи надано редакцію Умов та правил надання банківських послуг з Тарифами, що діяли станом на дату підписання Анкети-заяви, а також Наказ про їх затвердження від 28 травня 2013 року.
Відповідач на підставі підписаної ним Анкети-заяви від 27 серпня 2013 року отримав кредитну картку, по якій 28 листопада 2015 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн., який в подальшому збільшено до 34000,00 грн.
Також посилається на те, що банк надає клієнтам можливість користуватись сервісом «Оплата частинами», який не є окремим кредитним договором, а є додатковою послугою для власників кредитних карт та дозволяє клієнту купити товари або послугу в розстрочку. Погашення заборгованості за вказаним сервісом відбувається шляхом списання регулярного платежу з кредитної картки клієнта.
Так, 1 квітня 2017 року відповідач здійснив перший платіж за покупку на суму 12997,06 грн. в магазині «Алло» за сервісом «Оплата частинами», надалі кошти щомісячно списувались з картки відповідача.
Оскільки під час списання чергового місячного платежу відповідачем було використано усю суму кредитного ліміту, списання коштів здійснено за рахунок овердрафту, що і спричинило перевищення тіла кредиту над розміром встановленого.
Відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість, однак кошти на сплату боргу вносились ним нерегулярно, що призвело до утворення простроченої заборгованості у розмірі 40931,06 грн.
Зважаючи на вищенаведені обставини, просить скасувати заочне рішення Надвірнянського районного суду від 27 жовтня 2020 року та постановити нове, яким позов задовольнити.
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи, 27 серпня 2013 року ОСОБА_1  підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 40).
Відповідно до Довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 за Договором б/н від 27 серпня 2013 року отримав наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 терміном дії до 07/17; № НОМЕР_2 терміном дії до 01/18; № НОМЕР_3 терміном дії до 11/21 (а.с. 39).
З Довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 вбачається, що 28 вересня 2013 року на ній було встановлено кредитний ліміт 0,00 грн., 28 листопада 2015 року - 2000,00 грн., 24 березня 2016 року - 5000,00 грн., 24 квітня 2016 - 2000,00 грн., 9 серпня 2016 року - 8000,00 грн., 10 листопада 2016 року - 8700,00 грн., 26 січня 2017 року - 8500,00 грн., 22 вересня 2017 року - 15000,00 грн., 17 жовтня 2017 року - 25500,00 грн., 28 жовтня 2017 року 28500,00 грн., 1 листопада 2017 року - 31000,00 грн., 19 листопада 2017 року - 33500,00 грн., 29 січня 2018 року - 29330,00 грн., 7 лютого 2018 року - 34000,00 грн. та 6 липня 2018 року - 0,00 грн. (а.с. 38).
З Виписки за Договором вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами шляхом зняття їх з кредитної карти, здійснював платежі, а також поповнював карту (а.с. 18-37).
На обґрунтування позову банком надано також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 41, 42-71).
Згідно з наданим банком Розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним Кредитним договором станом на 23 червня 2020 року становить 40931,05 грн., з яких 40931,05 грн. заборгованості за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту, 40931,05 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованості за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованості за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. - пені; 0,00 грн. - комісії (а.с. 9-17).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав докази, які б підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви відповідач був ознайомлений з усіма умовами кредитування у банку, зокрема і тими, які передбачають погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, фактично просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 40931,05 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, крім самого Розрахунку кредитної заборгованості, банк посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, зазначав, що відповідно до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку прострочене тіло кредиту - це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мала бути погашена відповідачем, але не погашена або погашена не у повному обсязі.
Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, на які посилається банк.
У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника від 27 серпня 2013 року, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
При вирішенні вимоги про стягнення простроченого тіла кредиту апеляційний суд враховує і позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 1 вересня 2020 року у справі №293/599/19-ц, згідно якої заборгованість за простроченим тілом кредиту є складовою його повної вартості, однак не є сумою, яку фактично отримав у борг позичальник.
Щодо посилань банку на користування відповідачем сервісом «Оплата частинами» слід зазначити, що з Виписки по рахунку, відкритому банком на ім`я ОСОБА_1 для обслуговування кредитної картки, вбачається, що з 1 квітня 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» підключило щомісячний платіж за послугою «Оплата частинами» (а.с. 25).
Доказів укладення додаткових угод, які б передбачали погашення заборгованості за допомогою послуги по сервісу «Оплата частинами», між позивачем та відповідачем до Договору б/н від 27 серпня 2013 року матеріали справи не містять, як і не містять доказів можливості банку в односторонньому порядку підключати таку послугу.
Таким чином, наданий розрахунок заборгованості містить заборгованість, яка включає заборгованість за надані послуги, не обумовлені умовами договору.
Вищенаведене свідчить про безпідставність заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача заборгованості по інших її складових частинах, таких як прострочене тіло кредиту та «Оплата частинами», окрім, як заборгованості за тілом кредиту, яка згідно наданого банком Розрахунку - відсутня.
За викладених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права по суті спору та правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог банку.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вона відноситься до малозначних справ.
За приписами пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Надвірнянського районного суду від 27 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча:                                                                О.О. Томин 
Судді:                                                                        Г.П. Мелінишин
                                                                               О.В. Пнівчук

       Повний текст постанови складено 3 лютого 2021 року.