ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/649/21 Справа № 201/1661/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику апеляційну скаргу  
                        ОСОБА_1 , 

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2020 року про повернення позову ОСОБА_1 до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара Міністерства освіти і науки України про стягнення боргу по заробітній платі за 2011 рік у розмірі двох державних гарантій (індексації та компенсації) та встановлення наявності в наказі № 2 від 03 січня 1990 року певних обставин,-
ВСТАНОВИЛА: 

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара Міністерства освіти і науки України про стягнення боргу по заробітній платі за 2011 рік у розмірі двох державних гарантій та встановлення наявності в наказі № 2 від 03 січня 1990 року певних обставин (а.с. 1-3).
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара Міністерства освіти і науки України про стягнення боргів по зарплаті за 2011 рік, встановлення обставин наявності в наказі тексту залишено без руху, оскільки позивачем при подачі позовної заяви до суду не було дотримано вимог ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; не зазначено відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; не надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; не надано підтвердження про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; не сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн та не надано доказів про його сплату за вимогу про встановлення обставин наявності в наказі тексту, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Так, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн). Зазначено реквізити для сплати судового збору (а.с. 9-10).
Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року в частині судового збору (а.с. 13).
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року в оскаржуваній частині залишено без змін (а.с. 47, 49-50).
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара Міністерства освіти і науки України про стягнення боргу по заробітній платі за 2011 рік у розмірі двох державних гарантій (індексації та компенсації) та встановлення наявності в наказі № 2 від 03 січня 1990 року певних обставин визнано неподаним та повернуто позивачу (а.с. 54-55).
Ухвала суду мотивована тим, що позивач указані в ухвалі суду не усунула.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 58).
Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара не скористався своїм правом щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . 
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Визнаючи позов ОСОБА_1 неподанним та повертаючи його позивачу суд першої інстанції виходив з того, що позивач недоліки указані в ухвалі суду не усунула.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з частинами першою та третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року, яка постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року залишена без змін, позов ОСОБА_1 було залишено без руху із зазначенням недоліків, які позивачу необхідно було усунути.
Постанова Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2020 року була отримана позивачем 13.05.2020 року (а.с. 53). Тобто, з 13.05.2020 року по момент постановлення оскаржуваної ухвали позивач не здійснювала дії щодо усунення недоліків визначених ухвалою суду від 20.02.2020 року. 
На момент постановлення оскаржуваної ухвали суду позивач недоліки зазначені в ухвалі суду від 20.02.2020 року не усунула, будь-яких клопотань від ОСОБА_1 стосовно продовження строків визначених ухвалою суду від 20 лютого 2020 року матеріали справи не містять.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано визнав позов неподанним та повернув його позивачу.
Доводи скарги щодо зупинення процесуальних строків на час дії карантину, колегія суддів не бере їх до уваги виходячи з наступного.
Постановою КМУ від 11 березня 2020 р. № 211 “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” було установлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин.
В подальшому період установлення картину неодноразово продовжувався і діє до теперішнього часу.
Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)” у Цивільному процесуальному кодексі України розділ XII "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 3 такого змісту: “Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину”.
Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)” пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України викладено в такій редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином". 
Відповідно до п. 2 розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)” процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Доводи апеляційної скарги щодо необгрунтованості ухвали суду та допущення судом порушень норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, тому не можуть бути підставою для скасування законної та обґрунтованої ухвали суду першої інстанції.
керуючись ст.ст.367, 369, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2020 року — залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                        Е.Л. Демченко 

                                                                       М.О. Макаров