УХВАЛА

16 лютого 2021 року 
Київ
справа №761/14902/14-а
провадження №К/9901/4105/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Данилевич Н. А., Шевцової Н. В.,
перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2017 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської державної адміністрації, Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання дій протиправними,
в с т а н о в и в :
08 лютого 2021 року зазначену касаційну скаргу подано до суду касаційної інстанції за допомогою підсистеми «Електронний суд».
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Із системного аналізу наведених положень процесуального закону висновується, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі скаржник зазначає підстави для оскарження судових рішень у касаційному порядку, передбачені пунктами 3 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
При цьому, касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить посилання на ряд нормативно-правових актів та загальне твердження про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України.
Ураховуючи визначені статтею 341 КАС України межі перегляду судом касаційної інстанції, останній не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Отже, аналіз матеріалів касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України в частині необхідності зазначення обґрунтувань щодо порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального права, як підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав).
Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. 
Разом з цим, згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
За змістом частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
З матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 07 жовтня 2020 року, а повний текст рішення складено 12 жовтня 2020 року.
09 грудня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 подавали до суду касаційної інстанції касаційну скаргу, яку ухвалою Верховного Суду від 30 грудня 2020 року повернуто скаржникам.
Дану касаційну скаргу сформовано представником ОСОБА_1 - ОСОБА_7 в системі «Електронний суд» 08 лютого 2021 року.
У касаційній скарзі автор заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та зазначив, що копія оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції ним та позивачем не отримувалася. Про виготовлення його повного тексту їм стало відомо 11 листопада 2020 року від ОСОБА_6 . Питання поновлення строку на касаційне оскарження за поданою в грудні 2020 року касаційною скаргою не вирішувалося. Указані обставини, на думку скаржника, є підставою для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження. 
Водночас, скаржник не зазначає коли ним та позивачем отримано копію ухвали Верховного Суду від 30 грудня 2020 року про повернення касаційної скарги. 
Разом з цим, скаржник не наводить обґрунтованих підстав пропуску процесуального строку на касаційне оскарження за період з 12 жовтня 2020 року по 09 грудня 2020 року (з моменту складання повного тексту постанови судом апеляційної інстанції по дату подачі касаційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ) та за період з 30 грудня 2020 року по 08 лютого 2021 року (з моменту прийняття ухвали Верховним Судом про повернення касаційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_6 по дату подачі цієї касаційної скарги).
У зв`язку з цим, зазначена причина пропуску строку не може бути визнана поважною, а тому автору касаційної скарги необхідно довести наявність об`єктивних перешкод у періоди з 12 жовтня 2020 року по 09 грудня 2020 року та з 30 грудня 2020 року по 08 лютого 2021 року, які унеможливили подачу касаційної скарги у встановлений процесуальним законом строк.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги з належним обґрунтуванням підстав, на яких подається касаційна скарга, із визначенням передбачених статтею 328 КАС України підстав з урахуванням висновків, наведених у цій ухвалі, а також зазначення підстав пропуску процесуального строку на касаційне оскарження за періоди з 12 жовтня 2020 року по 09 грудня 2020 року та з 30 грудня 2020 року по 08 лютого 2021 року та надання відповідних доказів.
Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, 
у х в а л и в :
1. Визнати неповажними причини пропуску представником ОСОБА_1 - ОСОБА_7 строку на касаційне оскарження постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2017 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 761/14902/14-а.
2. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2017 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 761/14902/14-а залишити без руху.
3. Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                М. І. Смокович

Судді                                                                                                    Н. А. Данилевич

                                                                                                    Н. В. Шевцова