П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/4100/19	
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.
Дата і місце ухвалення: 29.10.2020р., м. Миколаїв

        П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
        Головуючого – судді :   Бойка А.В.,
                                         суддів:   Федусика А.Г.,
                                                           Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 17 травня 2019 року №МК1280/1805/АВ/П/МГ-ФС та №МК1280/1805/АВ/П/ІП-ФС.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 15.12.2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам позивача, що інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 проведено Управлінням Держпраці у Миколаївській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яку визнано нечинною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №826/8917/17 від 14.05.2019 року. Спірні постанови про  накладення штрафу уповноваженими посадовими особами винесено відповідачем 17.05.2019 року, тобто після визнання в судовому порядку нечинною постанови КМУ №295, у зв`язку з чим вони не спричиняють будь-яких правових наслідків. 
Також, апелянт посилається на те, що Управлінням Держпраці у Миколаївській області прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу з порушенням десятиденного строку, встановленого пунктом 3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509. 
У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 року з прийняттям нового судового рішення – про задоволення позову.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, у період з 22.04.2019 року по 23.04.2019 року інспектором праці відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Миколаївській області ОСОБА_2 , на підставі п.п.19, 31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року №295, проведено інспекційне відвідування  ФОП ОСОБА_1 , за наслідками якого складено акт інспекційного відвідування від 23.04.2019 року №МК1280/1805/АВ.
Актом інспекційного відвідування зафіксовано порушення:
-          постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» - повідомлення про прийняття працівника ОСОБА_3 на роботу  подано до податкового органу в той час, коли працівник був фактично допущений до роботи;
-          ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» - у відомості з виплати заробітної плати відсутні підписи працівників за отримані кошти;
-          ч.1 та ч.2 ст.107 КЗпП України щодо оплати роботи працівників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у святкові дні. Згідно з табелем обліку робочого часу за квітень, травень, червень 2018 року  зазначені працівники працювали  9 квітня (неробочий день), 1 травня (День праці), 9 травня (День Перемоги), 28 травня (наступний неробочий день після Трійці), 28 червня (День Конституції); працівники ОСОБА_3 та ОСОБА_6  працювали 24 серпня (день Незалежності). Заробітна плата за роботу у святкові дні працівникам не проведена у подвійному розмірі;
-          ч.1 та ч.2 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» - заробітна плата працівникам виплачувалася рідше двох разів  на місяць через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів, та пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата;
-          ч.1 ст.116, ч.1 ст.83 КЗпП України – ОСОБА_7 працювала у ФОП з 03.04.2018 року по 30.06.2018 року. Працівнику відпустка не надавалася, а також не нараховано та не виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку;
-          ч.2 ст.22, ч.1, ч.3 ст.30, ч.1, ч.2 ст.32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - уповноваженою особою ФОП ОСОБА_1  не надано листа непрацездатності ОСОБА_7 до Фонду соціального страхування України. Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності  не здійснювалася за рахунок коштів роботодавця. 
23.04.2019 року Управлінням Держпраці у Миколаївській області винесено позивачу припис про усунення виявлених порушень №МК1280/1805/АВ/П.
03.05.2019 року першим заступником начальника Управління Держпраці у Миколаївській області Скуратовською Я.О., за результатами розгляду акту інспекційного відвідування від 23.04.2019 року №МК1280/1805/АВ, прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №МК1280/1805/АВ/П/МГ та №МК1280/1805/АВ/П/ІП. Вказаними рішеннями призначено розгляд справи про накладення штрафу відносно ФОП ОСОБА_1 на 17.05.2019 року. 
Повідомлення про призначення розгляду справи надіслано на адресу ФОП ОСОБА_1 07.05.2019 року.
17.05.2019 року, за наслідками розгляду справи про накладення штрафу, заступником начальника Управління Держпраці у Миколаївській області Жовнєнко Д.С.  прийнято постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами:
- №МК1280/1805/АВ/П/МГ-ФС, якою на позивача накладено штраф у розмірі 125190,00 грн. за порушення ч.1 та ч.2 ст.107, ч.1 ст.116, ч.1 ст.83  КЗпП України;
- №МК1280/1805/АВ/П/ІП-ФС, якою на позивача накладено штраф у розмірі 4  173,00 грн. за порушення ч.1 та ч.2 ст.115, ч.3 ст.24 КЗпП України, ч.1 ст.24, ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці», ч.2 ст.22, ч.1, ч.3 ст.30, ч.1, ч.2 ст.32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Не погоджуючись з правомірністю вказаних постанов про накладення штрафу ФОП ОСОБА_1 оскаржив їх в судовому порядку.
При цьому, позивач не заперечував факт виявлених та зафіксованих актом інспекційного відвідування від 23.04.2019 року №МК1280/1805/АВ порушень вимог законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів.
Вимоги позову ФОП ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду по справі №826/8917/17 від 14.05.2019 року визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у зв`язку з чим інспекційне відвідування, проведене на підставі вказаної постанови КМУ, не спричиняє жодних правових наслідків. 
Крім того, позивач зазначав, що рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №МК1280/1805/АВ/П/МГ та №МК1280/1805/АВ/П/ІП прийнято Управлінням Держпраці у Миколаївській області з порушенням десятиденного строку, встановленого пунктом 3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 виходячи з наступного.
У відповідності до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 (далі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який, серед іншого, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Підпунктом шостим пункту 4 Положення №96 передбачено, що Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Відповідно до пункту 7 Положення №96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначалася постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 26.04.2017 року № 295, якою, зокрема, затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №295).
Відповідно до пунктів 2, 3 вказаного Порядку №295 (у редакції чинній на час проведення перевірки), державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; - виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).
Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад, посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.
Відповідно до пункту 19 Порядку №295 (у редакції чинній на час проведення перевірки) за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Як вбачається з матеріалів справи інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 здійснено Управлінням Держпраці у Миколаївській області у період з 22.04.2019 року по 23.04.2019 року.
14.05.2019 року Шостим апеляційним адміністративним судом ухвалено постанову у справі №826/8917/17 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 «Про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
При цьому, у відповідності до частини 1 статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
У відповідності до вимог частини 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 «Про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка є нормативно-правовим актом, була визнана нечинною саме з 14.05.2019 року.
До 14.05.2019 року вказана постанова Кабінету Міністрів України була чинною, а отже інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 було здійснене відповідачем до моменту втрати нею чинності. А відтак, акт інспекційного відвідування від 23.04.2019 року №МК1280/1805/АВ був складений Управлінням Держпраці у Миколаївській області на підставі та у спосіб визначені законодавством, що діяло на момент його складення.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що спірні постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 17 травня 2019 року №МК1280/1805/АВ/П/МГ-ФС та №МК1280/1805/АВ/П/ІП-ФС прийнято відповідачем після того як був визнаний нечинним Порядок №295. Колегія суддів зазначає, що Порядок №295 визначає процедуру проведення інспекційного відвідування, в той час як відповідальності позивача ФОП ОСОБА_1 притягнуто не на підставі Порядку №295, а на підставі норм Кодексу Законів про працю, який є матеріальним законом в цих правовідносинах.
Що ж до посилань апелянта на недотримання Управлінням Держпраці у Миколаївській області порядку притягнення його до відповідальності, передбаченого Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509, в частині дотримання строків прийняття рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 Порядку №509 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту
Згідно п.3 Порядку №509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складання акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.
Пунктом 4 Порядку №509 визначено, що справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.
Як вбачається з матеріалів справи, акт інспекційного відвідування №МК1280/1805/АВ складено  Управлінням Держпраці у Миколаївській області 23.04.2019 року.
Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №МК1280/1805/АВ/П/МГ та №МК1280/1805/АВ/П/ІП прийнято Управлінням Держпраці у Миколаївській області 03.05.2019 року, тобто з дотриманням  десятиденного строку, встановленого пунктом 3 Порядку №509.
На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції від 29.10.2020р. колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Одночасно, колегія суддів зазначає, що за ознаками, визначеними пунктом 20 частини 1 статті 4 КАС України, дана справа віднесена до категорії справ незначної складності в розумінні пункту 6 частини 6 статті 12 КАС України.
Обставини, які є критерієм для віднесення справи до категорії таких, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у розумінні частин 3 та 4 статті 12 КАС України, а також випадки, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, відсутні.
А відтак, колегія суддів зазначає, що постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                                       А.В. Бойко 
Суддя:                                                                                 А.Г. Федусик
          Суддя:                                                                                          О.А. Шевчук