Постанова 
Іменем України
 
19 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 1533/660/2012
провадження № 61-3485св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,                             Стрільчука В. А.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , відділ державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області, приватний нотаріус Южненського міського нотаріального округу Одеської області Валігурський Михайло Михайлович,
третя особа -  ОСОБА_3 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Южного міського суду Одеської області від 12 вересня 2018 року у складі судді Барановської З. І. та постанову Одеського апеляційного суду від 17 грудня                       2019 року у складі колегії суддів: Сєвєрової Є. С., Вадовської Л. М.,                           Колеснікова Г. Я.,
В С Т А Н О В И В:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2011 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області (далі - ВДВС Южненського МУЮ Одеської області), приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області (далі - Южненський МНО Одеської області) Валігурського М. М., третя особа - ОСОБА_3 , про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, визнання недійсним свідоцтва, зобов`язання повернути майно та усунути перешкоди в користуванні. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою державного виконавця ВДВС Южненського МУЮ в Одеській області Ковальчука А. В. від 24 лютого 2009 року накладено арешт на нежиле приміщення, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 в рамках примусового виконання виконавчого листа № 2-188/07, виданого Южним міським судом Одеської області про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 суми в розмірі 137 360,00 грн та судового збору в розмірі 13 736,00 грн. 
Також, постановою від 29 квітня 2011 року заступником начальника ВДВС Южненського МУЮ Одеської області Заєць К. В. відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-433/10, виданого 22 лютого 2011 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення суми з позивача на користь ОСОБА_3 у загальному розмірі 299 287,49 грн. При цьому, у даній постанові вказана адреса боржника: АДРЕСА_2 . 
Згідно з експертним висновком, наданим на вимогу ВДВС Южненського МУЮ Одеської області для визначення ринкової вартості нерухомого майна в умовах термінового примусового продажу, станом на 17 травня 2011, ринкова вартість нерухомого майна магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складає 341 041,00 грн. 
З 01 серпня 2008 року позивач знята з реєстрації за попереднім місцем проживання в м. Южне, з того ж часу проживає та з 15 жовтня 2008 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Таким чином, копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 29 квітня 2011 року позивачу не надсилалась за місцем його проживання і не могла бути ним отримана, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості виконати її добровільно протягом 7 днів. Отже, всі дії державного виконавця по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-433/10, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, вчинені з порушенням закону та прав позивача. 
22 липня 2011 року приватне підприємство «Нива-В.Ш.» (філія 16) (далі -                               ПП «Нива-В.Ш.» (філія 16) провело прилюдні торги, під час яких реалізовано арештоване нерухоме майно (нежиле приміщення, загальною площею 44,5 кв. м), за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить позивачу та було продано ОСОБА_2 за ціною 344 141,00 грн. На підставі акту державного виконавця від 22 липня 2011 року приватним нотаріусом Валігурським М. М. Шкіньову В. В. видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Право власності зареєстровано ОСОБА_2 в КП «ЮМБТІ». 
Позивач вважає, що прилюдні торги були проведені з порушенням закону, оскільки всупереч п. 4.1 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (далі - Положення) та п. 3.11 Тимчасового положення про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (далі - Тимчасова положення) ПП «Нива-В.Ш.» (філія16) не повідомила боржника про місце, дату і час проведення торгів, а також про стартову ціну реалізації майна, в зв`язку з чим позбавило можливості боржника приймати участь в торгах. 
Крім того, у повідомленні про торги, розміщеному на офіційному веб-сайті, зазначено час, дату і місце проведення торгів: 22 липня 2011 року о 9:00, Одеська область, м. Одеса, вул. Єврейська, 57, тобто юридична адреса ПП «Нива-В.Ш.» (філія 16), а з протоколу № 1611/15-1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить позивачу, місцем проведення прилюдних торгів було: АДРЕСА_1 . Тобто всупереч нормам закону на офіційному сайті було розміщено недостовірну інформацію про місце проведення прилюдних торгів і дана обставина позбавила боржника можливості бути присутнім та прийняти участь в торгах. Про проведення прилюдних торгів позивач дізнався випадково лише 25 липня                     2011 року, після того як до належного йому магазину з`явилися заступник начальника ВДВС Южненського МУЮ Одеської області Заєць К. В., ОСОБА_2 та стягувач ОСОБА_3 з вимогою, адресованою особам, які орендували у позивача приміщення магазину про його негайне звільнення (тоді ж чоловіку позивача були надані копії документів, які підтверджують факт проведення прилюдних торгів та право власності ОСОБА_2 ). 
Таким чином, просила визнати прилюдні торги, проведені  22 липня 2011 року незаконними та такими, що не відбулись; визнати недійсним свідоцтво про придбання з прилюдних торгів майна; зобов`язати ОСОБА_2 повернути їй нерухоме майно та усунути перешкоди у користуванні ним.
20 грудня 2012 року від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову на підставі статті 31 ЦПК України.
В обгрунтування указаної заяви позивач посилався на те, що стягнення проведено з порушенням черговості, оскільки в першу чергу стягнення звертається на кошти боржника і, лише в разі відсутності в боржника коштів чи рухомого майна, стягнення звертається на нерухоме майно боржника.
Після відкриття виконавчого провадження 09 грудня 2008 року, постановою державного виконавця ВДВС Южненського МУЮ Ковальчука А. В. накладено арешт на транспортні засоби (далі - ТЗ), які належать позивачу, а саме: TOYOTA PRADO, 2006 року випуску, державний номерний знак (далі - ДНЗ) НОМЕР_1 , MITSUBISHI OUTLANDER, 2004 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2 , а також заборонено відчуження ТЗ, які перебували під заставою, однак станом на 22 липня 2011 року застава MITSUBISHI OUTLANDER, 2004 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2 була припинена, в зв`язку з погашенням кредиторської заборгованості. 
Договір застави ТЗMITSUBISHI OUTLANDER, 2004 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2 був укладений в забезпечення зобов`язань позивачами за кредитним договором                   № 69-01-582 від 07 червня 2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в собі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в              м. Одесі» та ОСОБА_5 . Отже стягнення мало бути звернуто в першу чергу на рухоме майно ТЗ MITSUBISHI OUTLANDER, 2004 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2 . Відомості про строк виконання зобов`язань за даним кредитним договором були відомі державному виконавцю ОСОБА_6 , оскільки він як представник відповідача приймав участь у справі за позовом банку до ВДВС Южненського МУЮ Одеської області, третя особа - ОСОБА_7 , про виключення заставленого майна ТЗ MITSUBISHI OUTLANDER, 2004 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2 з акта опису та арешту майна, що знаходилась в провадженні Южного міського суду Одеської області та в позовній заяві банк зазначав кінцевий строк погашення кредиту, крім того в матеріалах даної справи наявна копія договору застави вказаного ТЗ. 
Таким чином, за наявності рухомого майна було звернуто стягнення на нерухоме майно боржника. Позивач оскаржувала дії та рішення державного виконавця. 
У порушення вимог п. 3.11 Положення позивач не отримувала письмове повідомлення про дату, час та місце проведення прилюдних торгів, в зв`язку з чим була позбавлена права приймати участь в прилюдних торгах. В свою чергу виставлене на продаж нерухоме майно є джерелом отримання позивачем доходу та є вкрай необхідним для здійснення ним підприємницької діяльності. В порушення вимог п. 4.12 Положення прилюдні торги не припинені і майно не знято з продажу, тобто позивача умисно усунуто від можливості прийняти участь в прилюдних торгах. 
У порушення п. п. 1.3, 3.5, 3.6, 4.1 Положення на офіційному сайті було розміщено недостовірну інформацію про місце проведення прилюдних торгів за місцем знаходження ПП «Нива-В.Ш.» (філія 16), хоча повинні проводитись за місцем проживання, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Проте в протоколі №1611-151-1 від 22 липня 2011 року вказано адресу за місцем знаходження нерухомого майна, що реалізується. Отже, на офіційному сайті було розміщено недостовірну інформацію. Проте в дійсності жодних публічних торгів не проводилось. 
Що стосується процедури проведення прилюдних торгів, то в них приймали участь два учасники ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , від останньої пропозицій не надходило, тобто вона була присутньою на торгах формально, про свою готовність придбати майно за оголошену ліцитатором ціну не заявляла, своєї ціни не пропонувала. Таким чином, фактично прилюдні торги не відбулись. 
В акті про проведення прилюдних торгів у порушення вимог п. 6.1 Положення не зазначено місце проведення торгів, а нотаріус в порушення вимог п. 244 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 видав свідоцтво. 
Оскільки торги були проведенні незаконно, з порушенням вимог п. 3.11, 4.12 Положення, що суттєво вплинуло на результати, з порушенням прав та законних інтересів позивача, подальше оформлення торгів відбулось незаконно, тому акт державного виконавця від 22 липня 2011 року про проведення прилюдних торгів та свідоцтво, видане 22 липня 2011 року нотаріусом мають бути визнані незаконними. Позивач була незаконно позбавлена права власності на нерухоме майно, яке підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності не спірне майно.
Таким чином, позивач просила:
-         визнати недійсними прилюдні торги з продажу нерухомого майна нежилого приміщення загальною площею 44,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належало позивачу, які відбулися 22 липня 2011 року за адресою: АДРЕСА_1 ; 
-         визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна нежилого приміщення загальною площею 44,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ПП «Нива-В.Ш.» в особі 16 філії та ОСОБА_2 та оформлений протоколом від 22 липня 2011 року № 1611/151-1; 
-         визнати недійсним протокол від 22 липня 2011 року № 1611/151-1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить на праві власності позивачу; 
-         визнати недійсним акт державного виконавця, складений 22 липня                    2011 року заступником начальника ВДВС Южненського МУЮ Одеської області Заяць К. В., про проведення 22 липня 2011 року ПП «Нива-В.Ш.» (філія 16) прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - нежилого приміщення загальною площею 44,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало позивачу; 
-         визнати незаконними дії приватного нотаріуса Южненського МНО Одеської області Валігурського М. М. щодо видачі 22 липня 2011 року на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва, номер в реєстрі № 1405;
-         визнати недійсним свідоцтво про придбання з прилюдних торгів майна, а саме: нежилого приміщення загальною площею 44,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , видане 22 липня 2011 року приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Валігурським М. М., номер в реєстрі № 1405, на ім`я ОСОБА_2 ;
-         визнати за позивачем право власності на нерухоме майно - нежиле приміщення загальною площею 44,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 
-         витребувати у ОСОБА_2 на користь позивача нерухоме майно - нежиле приміщення загальною площею 44,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 
-         зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні позивачу нерухомим майном нежилим приміщенням загальною площею 44,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 
-         стягнути судові витрати. 
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Южного міського суду Одеської області від 12 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що крім наявності порушення закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути наявне порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Суд виходив з того, що ПП «Нива-В.Ш.» дійсно повідомила позивача про проведення прилюдних торгів, що свідчить про її обізнаність щодо місця, дати та часу їх проведення та із зазначенням стартової ціни предмету іпотеки, а позивачем не наведено доказів яким чином саме порушено її права. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, визнання недійсним свідоцтва, зобов`язання повернути майно та усунути перешкоди в користуванні. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково; рішення Южного міського суду Одеської області від 12 вересня 2018 року змінено, викладено мотивувальну частину в редакції цієї постанови; в решті рішення залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір. Тому підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення передбачених законодавством правил проведення торгів.
Надаючи оцінку доводам позивача про неповідомлення її щодо дати, часу, місця прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу, апеляційний суд зазначив, що указані доводи перевірити не можна, оскільки                   ПП «Нива-В.Ш.» ліквідовано, а оригінали справи знищені. Однак апеляційний суд взяв до уваги, що інформація про проведення торгів була розміщена на офіційному веб-сайті, а тому була загальнодоступною, а сам позивач не довів, що мав намір приймати участь у торгах та намагався дізнатися про їх проведення. Апеляційний суд дійшов висновку про те, що сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не є підставою для визнання торгів недійсними.
Апеляційний суд також надав оцінку поведінці позивача, яка свідчить про те, що з 2008 року борг непогашений, а оспорення договору через 10 років за відсутності осіб для повернення коштів буде порушенням принципу справедливості.
Аргументи учасників справи
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
У касаційній скарзі, поданій у лютому 2020 року до Верховного Суду                          ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду  і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що державним виконавцем порушено порядок черговості звернення стягнення на майно, оскільки в першу чергу звертається стягнення на кошти, а потім на інше рухоме і нерухоме майно. Тому в першу чергу державний виконавець повинен був звернути стягнення на належний  їй автомобіль. Вказує, що зверталася до суду із скаргою на дії державного виконавця, однак до цього часу її скаргу не розглянуто.
ОСОБА_4 посилається на те, що її не було належним чином повідомлено про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, внаслідок чого вона була позбавлена можливості приймати в них участь. На офіційному веб-сайті була зазначена адреса проведення торгів за офіційним місцезнаходженням                                      ПП «Нива-В.Ш.», в той час як самі торги відбулися за адресою місцезнаходження нерухомого майна, що реалізується. Однак насправді за адресою місцезнаходження її магазину торги проведені не були, в протоколі зазначено завідомо неправдиві відомості, та учасників торгів було лише двоє, і друга особа приймала участь у торгах формально. 
Судам необхідно було перевірити чи вплинули порушення процедури проведення прилюдних торгів та їх результат і чи вплинуло це на права позивача, про що зазначено у постановах Верховного Суду України № 6-116цс12, 6-174цс12 та інших аналогічних постановах.
Заперечення (відзив) на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходили
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
Указана справа надійшла до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 19 грудня 2016 року, залишеною без змін  ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПП «Нива-В.Ш.», ВДВС Южненського МУЮ Одеської області, приватного нотаріуса Южненського МНО Одеської області Валігурського М. М., третя особа - ОСОБА_3 , про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, визнання недійсним свідоцтва, зобов`язання повернути майно та усунути перешкоди в користуванні закрито в частині вимог до ПП «Нива-В.Ш.» у зв`язку із ліквідацією вказаної юридичної особи.
Установлено, що постановою від 08 грудня 2008 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-188/07, виданого Южним міським судом Одеської області про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у розмірі 130 000,00 грн. 
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 рішення суду у добровільному порядку, 24 квітня 2009 року заступником начальника ВДВС Южненського МУЮ Одеської області Ковальчук А. В. складено акт про опис й арешт майна боржника, а саме нежилого приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .
04 липня 2011 року між ПП «Нива-В.Ш.» укладено договір № 1611/151 про надання послуг з реалізації арештованого нерухомого майна.
22 липня 2011 року державним виконавцем ВДВС Южненського МУЮ Одеської області Заяць К. В. складено акт про те, що згідно протоколу № 1611/151-1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна,                    22 липня 2011 року ПП «Нива-В.Ш.» (філія 16)  проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - нежилого приміщення, яке належало на праві власності ОСОБА_1 . Вказане майно продано на прилюдних торгах за 344 141,00 грн. Учасники прилюдних торгів ОСОБА_2 та ОСОБА_8 . Переможець торгів ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 став власником нежитлового приміщення загальною площею                   44,5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, посвідчене приватним нотаріусом Южненського МНО Одеської області Валігурським М. М. 
Відповідно до листа Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (далі - ГУ ДКС в Одеській області) від 11 серпня                      2014 року, 22 липня 2011 року зараховано кошти в розмірі 292 863,99 грн на рахунок, відкритий на ім`я ВДВС Южненського МУЮ в Управлінні ДКС України у              м. Южному Одеської області.
Відповідно до листа ДВС від 20 січня 2016 року виконавчі провадження за якими ОСОБА_4 є боржником, знаходились на виконанні до 2011 року включно, оскільки строк зберігання відповідно до п.п. 9.9, 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби закінчився, вони були знищені.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що державним виконавцем порушено порядок черговості звернення стягнення на майно, оскільки в першу чергу звертається стягнення на кошти, а потім на інше майно рухоме і нерухоме майно. Тому в першу чергу державний виконавець повинен був звернути стягнення на належний  їй автомобіль. Вказує, що зверталася до суду із скаргою на дії державного виконавця, однак до цього часу її скаргу не розглянуто.
Спори щодо визнання прилюдних торгів недійсними щодо порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.
Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визначення прилюдних торгів недійсними.
Вказана вище правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12.
Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, передбачено Законом України                                  від 21 квітня 1999 року № 606-ХIV «Про виконавче провадження» (який був чинний, на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 606-ХIV) та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 № 74/5 (далі - Інструкція).
Законом № 606-ХIV визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов`язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій і (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження.
Аналіз вказаного Закону та Інструкції свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими визначаються порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.
Отже, державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі оцінку й уцінку майна, на яке звернуто стягнення, що передбачено статтями 58, 62 Закону № 606-ХIV, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір                               (п. 5.11 Інструкції).
Тому підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення передбачених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 також посилається на те, що її не було належним чином повідомлено про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, внаслідок чого вона була позбавлена можливості приймати в них участь. На офіційному веб-сайті була зазначена адреса проведення торгів за офіційним місцезнаходженням ПП «Нива-В.Ш.», в той час як самі торги відбулися за адресою місцезнаходження нерухомого майна, що реалізується. Однак, насправді за адресою місцезнаходження її магазину торги проведені не були, в протоколі зазначено завідомо неправдиві відомості, та учасників торгів було лише двоє, і друга особа приймала участь у торгах формально. 
Апеляційний суд зазначив, що вказані доводи про належність/неналежність повідомлення ОСОБА_4 про дату, час, місце проведення прилюдних торгів перевірити неможливо, оскільки ПП «Нива-В.Ш.» ліквідоване, а оригінали справи знищені.
Суд апеляційної інстанції встановив, що інформація про проведення торгів була розміщена на офіційному веб-сайті, а тому була загальнодоступною, сам позивач не довів, що мав намір приймати участь у торгах та намагався дізнатися про їх проведення. 
У постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі                                № 6-1884цс15 зроблено висновок, що сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання їх недійсними. 
Апеляційний суд зауважив, що та обставина, що на сайті було опубліковано адресу проведення АДРЕСА_4 , проте місцем фактичного проведення торгів було АДРЕСА_1 не вплинуло на права осіб, які бажали приймати участь у торгах.
Доводи про те, що фактично участь взяв лише ОСОБА_2 спростовуються актом державного виконавця від 22 липня 2011 року та протоколом про проведення прилюдних торгів (а. с. 8, 9 т. 1). Посилання на те, що від другого учасника не надійшло пропозицій не є підставою для визнання торгів недійсними оскільки, відповідно до п. 7.1 Тимчасового положення прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися, у разі: відсутності учасників прилюдних торгів; відмови всіх учасників, що надали цінові пропозиції й поетапно були визначені переможцями, від підписання протоколу прилюдних торгів або сплати належної грошової суми; ненадходження від жодного з учасників цінової пропозиції. У такому випадку майно реалізується на повторних прилюдних торгах, які проводяться в порядку, визначеному цим Положенням. Одним із учасником торгів було надано пропозицію, тому підстави для визнання торгів недійсними відсутні. 
Також позивач у касаційній скарзі зазначає, що судам необхідно було перевірити чи вплинули порушення процедури проведення прилюдних торгів на їх результат та на права позивача, про що зазначено у постановах Верховного Суду України                     № 6-116цс12, 6-174цс12 та інших аналогічних постановах.
У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі                             № 668/5633/14-ц викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання торгів недійсними.
Тобто для визнання судом прилюдних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення прилюдних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суди дійшли правильного висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів, які б свідчили про наявність порушень, що могли вплинути саме на результати торгів. 
Висновки судів попередніх інстанцій узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 24 жовтня 2012 року в справі № 6-116цс12 та від 22 лютого 2017 року в справі № 6-2677цс16.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.
Щодо судових витрат                                                                                                                        
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Южного міського суду Одеської області від 12 вересня 2018 року у незміненій частині та постанову Одеського апеляційного суду від 17 грудня                   2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             В. М. Ігнатенко

 
С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук