ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

18 березня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №574/1087/20 
Номер провадження 22-ц/816/426/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Левченко Т. А. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Буринського районного суду Сумської області від 19 січня 2021 року в складі судді Куцана В.М., ухваленого в м. Буринь Сумської області, 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
в с т а н о в и в:
23 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Буринського районного суду Сумської області від 20 січня 2020 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1200 грн. Протягом останнього року матеріальне становище позивачки погіршилося, вона не працює, оскільки доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Син часто хворіє, тому ОСОБА_1 не має можливості вийти на роботу. Відповідач своїх обов`язків з утримання дитини не виконує, аліменти на сина не сплачує.
Посилаючись на зазначені обставини ОСОБА_1 просила змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу, стягнувши з відповідача на утримання сина 1/4 частину заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.
РішеннямБуринського районного суду Сумської області від 19 січня 2021 року позов  ОСОБА_1   задоволений частково.
Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на підставі рішення Буринського районного суду Сумської області від 20 січня 2020 року. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання його сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які сплачувати його матері –  ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840 грн 80 коп. судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення її позову. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення по суті спору дійшов помилкового висновку про наявність на утриманні відповідача ще трьох неповнолітніх синів, оскільки ОСОБА_2 не надав до суду жодних доказів на підтвердження цієї обставини. Заявниця стверджує, що відомості у паспорті відповідача про наявність дітей не є належним доказом того, що відповідач має інших утриманців.
ОСОБА_2 письмового відзиву на апеляційну скаргу в установлений судом строк не подав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду в повній мірі не відповідає.
У справі, яка переглядається, суд встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі,  ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_5 (а.с.11)
Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 01 листопада 2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (після зміни прізвища – ОСОБА_1 ) розірвано (а.с. 7-8, 10).
Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 20 січня 2020 року з відповідача на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_3  стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі 1200 грн.
За період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року ОСОБА_1 отримала доходи у розмірі 18172,58 грн, з яких 7361,30 грн - аліменти (а.с. 14)
28 лютого 2020 року ОСОБА_1 була звільнена з роботи (а.с. 14). Станом на 04 листопада 2020 року у Сумському міському центрі зайнятості, як безробітна не зареєстрована (а.с. 13). 
У паспорті  ОСОБА_2 наявні відомості про трьох неповнолітніх дітей - синів: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 22).       
Як на підставу позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 позивач вказувала на зміну майнового стану, оскільки через хворобливість сина, вона була змушена звільнитись з роботи, втратила заробіток. Відповідач працездатного віку, перешкод для працевлаштування не має, тобто може належним чином забезпечити власні потреби та сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі ј частики від доходу. 
Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі  ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, в силу закону не обмежується разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
Заявляючи вимогу про зміну способу стягнення аліментів позивачка посилалась на зміну у своєму майновому стані, оскільки на дату ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі вона працювала, проте 28 лютого 2020 року вимушена була звільнитися з роботи, оскільки доглядає за малолітнім сином.
Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, матеріальне становище позивачки змінилося у бік погіршення у зв`язку із втратою роботи, зі зростанням син сторін потребує значно більших витрат для створення йому належних умов, достатніх для нормального фізичного, морального, культурного та соціального розвитку, при цьому дійшов висновку про те, що заявлена вимога позивачки про стягнення ј частки від доходу відповідача є завищеною, оскільки він має обов`язок з утримання ще трьох синів, які не досягли повноліття. 
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо перебування на утриманні ОСОБА_2 ще трьох синів, оскільки ці обставини, жодними належними доказами не підтверджуються.
Зазначений висновок зроблений судом виключно зі слів відповідача та в наслідок огляду копії його паспорта, але свідоцтва про народження дітей в матеріалах справи відсутні. 
Крім того, відомості про дітей, занесені до паспорту відповідача не свідчать про те, що він несе витрати з їх утримання. ОСОБА_2 не надав до суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів про те, що з нього стягуються аліменти на трьох старших дітей.
З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.
Твердження відповідача про те, що він не працює, не має стабільного доходу, доводів позивачки не спростовують, оскільки жодними доказами не підтверджені.
ОСОБА_2 не надав до суду доказів звільнення з роботи або перебування на обліку у центрі зайнятості населення.
Враховуючи, що ОСОБА_2 працездатного віку, перешкод для працевлаштування не має, доказів наявності інших утриманців не має, спроможний надавити дитині утримання не менше гарантованого державою розміру, колегія суддів вважає обґрунтованою вимогу ОСОБА_1 про визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме інтересам дитини, не ставитиме у скрутне матеріальне становище платника аліментів, ґрунтується на принципах розумності та справедливості.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на встановлену недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність змінити оскаржуване судове рішення в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання сина сторін.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн, від сплати якого звільнена позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Буринського районного суду Сумської області від 19 січня 2021 року змінити в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню.
Стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які сплачувати його матері – ОСОБА_1 щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави відшкодування судового збору, який підлягав оплаті за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач -                                                        О.І. Собина

Судді                                                                        В.І. Криворотенко                                
                                                                               Т.А. Левченко