ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3628/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2020 р. в адміністративній справі №280/3628/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Військової частина НОМЕР_1  про визнання дій протиправними, стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію за не отримане під час проходження військової служби речове майно в сумі 62845 грн. 90 коп.;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2018;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2018;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку у день виключення зі списків особового складу військової частини;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період затримки у проведенні остаточного розрахунку при звільненні;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 10.04.2020 по дату винесення рішення судом у даній справі.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 в зв`язку із звільненням з військової служби грошової компенсації вартості за не отримане речове майно у сумі 942 грн. 69 коп. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно у сумі 942 грн. 69 коп. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1  за період з 01.01.2016 по 01.03.2018. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1   за період з 01.01.2016 по 01.03.2018. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення з ОСОБА_1 усіх необхідних розрахунків на день виключення зі списків особового складу військової частини. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 11.04.2020 по 06.07.2020 за затримку розрахунку при звільненні. В іншій частині позову відмовлено. 
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, якою просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Позивачем також подано апеляційну скаргу, в якій заявлено вимогу про скасування  рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог та прийняти нове рішення в цій частині про задоволення позову.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.04.2020 року № 91 старшого солдата за контрактом ОСОБА_1 звільнено у запас відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за підпунктом «а» пункту 2 (у зв`язку з закінченням строку контракту).
Крім того у наказі зазначено, що позивача з 10 квітня 2020 року виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено до Шевченківського районного військового комісаріату міста Запоріжжя. Щорічна основна відпустка за 2019 рік надавалась у кількості 35 діб з 16.05.2019 по 31.05.2019 року, з 31.10.2019 по 18.11.2019 року. Щорічна основна відпустка за 2020 рік не надавалась. Грошова допомога на оздоровлення за 2020 рік, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 виплачена. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, виплачена. Виплачено грошову премію у розмірі 130,00% за період з "01" по "10" квітня 2020 року в повному обсязі. Виплатити надбавку у розмірі 65% за особливості проходження служби за період з "01" по "10" квітня 2020 року в повному обсязі. Виплачено компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020 рік у кількості 9 днів. Виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 10 (десять) повних календарних років служби. Календарна вислуга років станом на 10.04.2020 року складає 10 років 06 місяців 02 дні. За час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_1 службовим або власним житлом за рахунок Міністерства Оборони України не забезпечувалась. Військові перевізні документи за формою 1 та формою 2 на військовослужбовця та членів його сім`ї не надавались. На виконання вимог статті 17 Конституції України та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 року №607 «Про затвердження структури людських ресурсів», підпункту 2 статті 26 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2233-ХІІ зарахувати до складу військового оперативного резерву військової частини на посаду оператора ВОС 460543А.
28 квітня 2020 року позивач звернулась до  відповідача із заявою  щодо нарахування і виплати індексації з 01.01.2016 по 01.03.2018 року, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу - 01 січня 2008 рік, а також просила повідомити про причини невиплати грошової компенсації за неотримане під час проходження служби речове майно та повести нарахування і виплату сум середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичної виплати.
Зазначений лист отриманий відповідачем 07 травня 2020 року, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення, проте відповіді на звернення відповідач не надав.  
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог з урахуванням того, що грошова компенсація за неотримане речове майно позивачем частково виплачена, індексація доходів позивача відповідачем не проведена, а тому станом на день відрахування з особового складу з ОСОБА_1 не проведено розрахунку в повному обсязі.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Стосовно вимог щодо проведення розрахунку за неотримане речове майно, суд зазначає, що відповідно до довідки про вартість речового майна, що належить до видачі від 10.04.2020 за №188 вартість речового майна, що належить до видачі позивачу, складає 62845,90 грн.
В той же час, відповідно до Списку №1184/1219 на виплату грошової компенсації за речове майно за 2020 рік військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 та Роздавальної відомості №1184 на виплату грошової компенсації за речове майно за 2020 рік військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 18.06.2020 було виплачено 61903,21 грн. грошової компенсації за речове майно (62845,90 грн. (нараховано) - 942,69 грн. (військовий збір 1,5%) = 61903,21 грн. (виплачено)).
Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Як передбачено ст.2 Закону України №2011-ХІІ від 20.12.1991 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Згідно з ч.1 ст.9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.3 «Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016 (далі «Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно»), грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (п.4 «Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно»).
Виплата грошової компенсації здійснюється в межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна, передбачених Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецзв`язку, Головному управлінню розвідки Міноборони та Управлінню державної охорони на відповідний рік (п.7 «Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно»).
Як зазначено у п.242 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого 10.12.2008 Указом Президента України №1153/2008 (далі «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України»), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Колегія суддів критично розцінює доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, з приводу того, що останній в повному обсязі здійснив розрахунок з позивачем за неотримане речове майно і сума 942,69 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача, є військовим збором. З приводу наведеного колегія суддів зазначає, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, від 10.04.2020 за №188 не містить посилань та розрахунків з яких можливо встановити суму військового збору, крім того, відповідачем не надано позивачу розрахункового документу на момент проведення вищевказаної виплати, з якого вбачається відрахування військового збору з вказаної суми грошової компенсації  62845,90 грн.
Як зазначалось вище, позивач зверталась до відповідача з відповідною заявою про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно під час проходження служби, в той же час грошова компенсація за неотримане речове майно під час проходження служби позивачу виплачена всупереч п.242 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» тобто після його звільнення з військової служби, а, отже, не може бути оподаткована.
Аналогічні правові висновки наведено у постановах Верховного Суду: від 30.04.2020 у справі №813/4138/17, від 19.02.2020 у справі №826/2922/17).
Таким чином, враховуючи, що позивачу не в повному обсязі виплачена грошова компенсація за неотримане речове майно під час проходження служби, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення вимог про визнання протиправною бездіяльності та стягнення на користь позивача грошової компенсації позивачу за неотримане речове майно під час проходження служби у сумі 942,69 грн.
З приводу вимог щодо проведення індексації грошових доходів позивача колегія суддів зазначає наступне.
Приписами ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Нормами ч.2 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Відповідно до ч.6 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
У п.1-1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого 17.07.2003 постановою Кабінету Міністрів України №1078 (далі «Порядок проведення індексації грошових доходів населення»), зазначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003р.
Відповідно до абз.7 п.4 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Згідно з пп.2 п.6 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Отже, з аналізу наведених норм права вбачається, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
В той же час відповідач в обґрунтування доводів щодо правомірності невиплати позивачу індексації грошового забезпечення ані у відзиві на позовну заяву, ані в апеляційній скарзі не посилається на відсутність підстав, передбачених ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», для проведення індексації. Відповідач зазначає, що у межах коштів Військової частини НОМЕР_1 , передбачених на виплату грошового забезпечення, виплата індексації грошового забезпечення є неможливою.
З цього приводу суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.
Також доводи відповідача стосовно неможливості провести індексацію грошових доходів за минулі періоди є неспроможними  з огляду на те, що така  індексація позивачу не проведена з вини саме відповідача, а тому останній і повинен забезпечити її проведення.
Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні, тобто військовими частинами.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно зі ст.6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію виплачують за рахунок коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету.
Таким чином, з урахуванням викладено суд першої інстанції правильно зазначив,  що позивач має право на індексацію грошового забезпечення за періоди в яких її не було нараховано та компенсацію за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за ці періоди.
В той же час колегія суддів зазначає щодо необґрунтованості та недоведеності відповідними доказами доводів позивача стосовно необхідності при обчисленні індексації грошового забезпечення врахувати базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2008 року.
Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 , за період з 01.01.2016 по 01.03.2018.
Крім того, з урахуванням приписів п.242 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», обґрунтованою є вимога щодо визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення з ОСОБА_1 усіх необхідних розрахунків на день виключення зі списків особового складу військової частини.
Стосовно вимог щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні колегія суддів враховує наступне.
Так, приписами до ст.116 Кодексу законів про працю України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно з ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Враховуючи вищевикладені норми права та обставини справи, суд дійшов вірного висновку щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за період з 11.04.2020 по 06.07.2020 за затримку розрахунку при звільненні.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.
Доводи апеляційних скарг не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,  

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2020 р. в адміністративній справі №280/3628/20 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко