Справа № 127/15238/20
Провадження № 22-ц/801/61/2021
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року	Справа № 127/15238/20	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого : Копаничук С.Г.
Суддів: Медвецького С.К., Оніщук В.В.
при секретарі - Очеретній М.Ю.
учасники справи:
позивач:  ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ;
відповідач:  ОСОБА_3 ;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу  ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року, ухваленого судом під головуванням судді Федчишеним С.А., у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-
В с т а н о в и в :
У липні 2020 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Вказала, що висновком медичної комісії № 99 від 14.12.2016 року, її син -  ОСОБА_2  визнаний інвалідом дитинства з діагнозом - дитячий аутизм ЗНМ 1 рівня. В зв`язку з хворобою  ОСОБА_2 , ЛКК КЗ ВОПНЛ ім. О.І. Ющенка виписала індивідуальну програму реабілітації інваліда № 777 від 14.12.2016 року та № 809 від 11.02.2018 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2018 року у справі № 127/1530/18, батьком ОСОБА_2 був визнаний ОСОБА_3 і з нього стягнуто аліменти на користь сина у розмірі 1/4 від його доходів. Виконуючи програми та направлення лікарів, а також забезпечуючи потреби сина, вона понесла додаткові витрати в розмірі 85362,31 грн., а саме: придбання ліків після консультативного висновку лікаря від 01.02.2018 року в розмірі 3263,26грн.; проведення обстеження в лабораторії ТОВ «СІНЕВО» та укладення договору страхування дитини від 05.02.2018 року - 3831грн.; медичні послуги ТОВ «НДІ Дитячої і сімейної психіатрії, психотерапії, психології, медичної і психосоціальної реабілітації» (договір №18/03-27 від 30.03.2018року) - 6000грн; медичні послуги ТОВ «НДІ Дитячої і сімейної психіатрії, психотерапії, психології, медичної і психосоціальної реабілітації» (договір № 18/09-78 від 11.09.2018 року) - 6060грн.; медичні послуги ТОВ «НДІ Дитячої і сімейної психіатрії, психотерапії, психології, медичної і психосоціальної реабілітації» (договір № 19/02-17 від 05.02.2019 року)-6060грн.; проведення магнітно-резонансної томографії (МРТ) в Лікувально-діагностичному центрі«МЕДІЛЮКС» 25.06.2019р. - 1800грн.; проведення діагностики (аналізів) та придбання ліків після медичного висновку лікаря-генетика ТОВ «Діагностика Плюс» м. Харків загальною  вартістю 3798,05 грн.; терапія АВА в Центрі соціалізації дитини «Фламинго» загальною  вартістю 54550 грн. Посилаючись на те, що на час звернення до суду з даним позовом, ОСОБА_3 участі у вихованні сина не приймає, коштів на додаткові витрати, понесені в зв`язку з лікуванням, реабілітацією та соціальною адаптацією сина, не надає, спілкуватись не бажає, просила стягнути з нього на її користь 42681,15 грн., що становить 50% від додаткових витрат, понесених нею в зв`язку з лікуванням сина.
Рішенням Вінницького міського суду від 04 листопада 2020 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 42681,15 грн. додаткових витрат на утримання неповнолітнього ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі  ОСОБА_3 просив рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального права, а по справі ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що витрати, які позивач вважає додатковими витратами на дитину, не можуть бути визнані такими, оскільки вони понесені на власний розсуд позивача і остання не довела необхідність їх понесення. Вказав, що суду не надано доказів того, що він є батьком ОСОБА_2 , оскільки запис про батьківство анульовано на підставі постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 року. Суд не дослідив, що замовником та отримувачем послуг по договорах надання медичних послуг, за якими позивач понесла спірні витрати, є сама ОСОБА_1 і відомостей про ОСОБА_2 ці договори не містять. Суд не звернув увагу, що він є малозабезпеченою особою і стягнення витрат в зазначеному позивачем розмірі поставить його в скрутне матеріальне становище. 
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що останню слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно вимог частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Суд першої інстанції встановив, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2018 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 22.01.2019 року, ОСОБА_3 визнаний батьком ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/ 4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Висновком медичної комісії № 99 від 14.12.2016р., ОСОБА_2 було визнано інвалідом дитинства з діагнозом - дитячий аутизм ЗНМ 1 рівня. В зв`язку з хворобою, лікарсько-консультативна комісія комунального закладу Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка виписала ОСОБА_2 індивідуальну програму реабілітації інваліда № 777 від 14.12.2016 року та № 809 від 11.02.2018 року. 
Керуючись потребами свого сина та виконуючи дані програми та направлення лікарів, ОСОБА_1 понесла додаткові витрати в загальному розмірі 85362,31 грн., які складалися з: придбання ліків після консультативного висновку лікаря від 01.02.2018 року на суму 3263,26 грн.; проведення обстеження в лабораторії ТОВ «СІНЕВО» та страхування дитини від 05.02.2018 року на суму 3831 грн.; отримання медичних послуг від ТОВ «НДІ Дитячої і сімейної психіатрії, психотерапії, психології, медичної і психосоціальної реабілітації» згідно договору №18/03-27 від 30.03.2018року на суму 6000 грн.; отримання медичних послуг від ТОВ «НДІ Дитячої і сімейної психіатрії, психотерапії, психології, медичної і психосоціальної реабілітації» за договором № 18/09-78 від 11.09.2018 року в розмірі 6060 грн.; отримання медичних послуг від ТОВ «НДІ Дитячої і сімейної психіатрії, психотерапії, психології, медичної і психосоціальної реабілітації» за договором № 19/02-17 від 05.02.2019 року в розмірі 6060 грн.; проведення магнітно-резонансної томографії (МРТ) в Лікувально- діагностичному центрі «МЕДІЛЮКС» 25.06.2019 року за 1800 грн.; проведення діагностики (аналізів) та придбання ліків після медичного висновку лікаря-генетика ТОВ «Діагностика Плюс» м. Харків за 3798,05 грн.; проведення терапії АВА в Центрі соціалізації дитини «Фламинго») в розмірі 54550 грн.
Стягнувши з ОСОБА_3 додаткові витрати на дитину в розмірі Ѕ від загальної вартості понесених витрат, суд першої інстанції виходив з того, що батьки зобов`язані солідарно брати участь у додаткових витратах на дитину, а ОСОБА_1 понесла документально підтверджені додаткові витрати на дитину у розмірі 85 362,31грн. і.
Колегія суддів вважає, що  суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 не є батьком ОСОБА_2 , в зв`язку з чим на нього не поширюється обов`язок нести додаткові витрати на останнього, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Як вбачається з рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2018 року у справі № 127/1530/18, залишеного без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 22.01.2019 року, батьком ОСОБА_2 визнаний ОСОБА_3 .
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019 року, визнано протиправними дії Вінницького міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області щодо зміни до актового запису №672 від 20 лютого 2013 року про народження ОСОБА_2 , внесені 07 лютого 2019 року на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2018 року у справі №127/1530/18 та зобов`язано Вінницький міський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області скасувати зміни до вказаного актового запису, як внесені з порушенням порядку.
Дослідивши вказані обставини, колегія суддів вважає, що зобов`язання скасувати актовий запис через виявлене порушення його вчинення під час його вчинення, не спростовують факт батьківства ОСОБА_3 щодо ОСОБА_2 і не скасовують рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2018 року, що набрало законної сили і може бути пред`явлено до виконання.
Доводи апеляційної скарги про те, що витрати, які позивач вважає додатковими витратами на дитину, не можуть бути визнані такими, оскільки вони понесені на власний розсуд позивача і остання не довела необхідність їх понесення є необґрунтованими, оскільки необхідність їх здійснення підтверджена індивідуальними програмами реабілітації ОСОБА_2 № 777 від 14.12.2016 року та № 809 від 11.02.2018 року, виписаними ЛКК КЗ ВОПНЛ ім. О.І. Ющенка, та направленнями лікарів, що зумовлені встановленим ОСОБА_2 діагнозом - інвалід дитинства з діагнозом - дитячий аутизм ЗНМ 1 рівня. 
Доводи апеляційної скарги про те, що замовником та отримувачем послуг по договорах надання послуг, за якими позивач понесла спірні витрати, є остання і відомостей про ОСОБА_2 ці договори не містять, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки  ОСОБА_2 , будучи неповнолітнім, самостійно укладати договори надання медичних послуг можливості не мав, медичні послуги за укладеними ОСОБА_1 договорами отримував, що підтверджується довідками, наданими останньою (а.с. 25,30,35) і саме ОСОБА_1 , в силу ст. 242 ЦК України, є законним представником ОСОБА_2 .
Посилання заявника апеляційної скарги на те, що стягнення додаткових витрат на дитину поставить його в скрутне становище, суд оцінює критично, оскільки законодавством чітко покладено однаковий обов`язок по утриманню дітей на батьків. При цьому, належних та допустимих доказів, що підтверджували скрутність матеріального становища ОСОБА_3 та неможливість сплатити половину понесених ОСОБА_1 додаткових витрат на дитину, заявник відповідач не надав та матеріали справи не містять. 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду про те, що позивач довела належними та допустимими доказами необхідність надання медичних послуг ОСОБА_2 , їх отримання останнім, в звязку з чим вона понесла додаткові витрати, що підлягають рівному поділу між батьками.
Інші доводи апеляційної скарги тотожні доводам позовної заяви, що були в повній мірі розглянуті судом першої інстанції та його правильних висновків не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,
П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий: Копаничук С.Г.

Судді:         Медвецький С.К.

      Оніщук В.В.