КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                               
справа № 530/1562/18                                          Головуючий у 1 інстанції: Тиханський О.Б.
провадження №22-ц/824/1297/2021                                       Головуючий суддя: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
03 березня 2021 року                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І., 
суддів: Желепи О.В., Кулікової С.В.,
при секретарі Панчошній К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро», третя особа: Селянське (фермерське) господарство «Доля», про визнання договору поруки недійсним, -
 
в с т а н о в и в :
 
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд визнати недійсним договір поруки №П/9/16-Ж, укладений між ТОВ «Спектр-Агро» (Кредитор),  ним ( ОСОБА_1 , як поручителем) та СФГ «Доля» (Боржник) 17 лютого 2016 року. 
Свої вимоги обґрунтовував тим, що в ході розгляду цивільної справи №530/626/17 за позовом ТОВ «Спектр-Агро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка розглядається Зіньківським районним судом Полтавської області, йому стало відомо про договір поруки №П/9/16-Ж, який ніби-то укладений між ТОВ «Спектр-Агро», ним ( ОСОБА_1 ) та СФГ «Доля» 17 лютого 2016 року. Позивач зазначав, що спірний договір поруки №П/9/16-Ж ним не підписувався, а отже не може вважатися погодженим та укладеним з його боку, і не вчинялися жодні дії, які б підтверджували погодження чи виконання спірного договору поруки з боку позивача.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити. Скаргу обґрунтовував тим, що контрагент (позивач) за договором оспорює факт укладення та підписання договору, тому саме ТОВ «Спектр-Агро» зобов`язаний був довести наявність укладених договірних відносин. Крім того, вказує, що встановивши, що проведення почеркознавчої експертизи стало неможливим у зв`язку з відсутністю оригіналу спірного договору поруки, суд першої інстанції не здійснив всіх необхідних та достатніх заходів з метою отримання від ТОВ «Спектр-Агро» оригіналу оспорюваного договору. Зазначає, що належне вжиття судом вказаних заходів було би наслідком отримання висновку експерта, а у випадку ухилення відповідачем від надання оригіналу договору поруки або вчинення інших перепон в її проведенні, суд дійшов би обґрунтованого висновку про доведеність обставин того, що підпис у договорі поруки №П/9/16-Ж від 17.02.2016 року виконано не ним ( ОСОБА_1 ) із застосуванням положень ст.109 ЦПК України. 
Відповідач ТОВ «Спектр-Агро» подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 квітня 2020 року без змін.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.
Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
29.11.2018 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він зазначає про безпідставність, протиправність та необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Крім того вказує, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу, котрі б надавали можливість встановити, допустити та стверджувати те, що договір поруки №П/9/16-Ж від 17.02.2016 року підписаний не ним ( ОСОБА_1 ).
26.12.2018 року представник позивача подав відповідь на відзив в якому відхиляє у повному обсязі заперечення, наведені відповідачем у відзиві на позов, твердження відповідача про укладення спірного договору поруки №П/9/16-Ж, між ТОВ «Спектр-Агро», ОСОБА_1 та СФГ «Доля» 17 лютого 2016 року вважає, що кони не відповідають дійсності, оскільки такий договір ОСОБА_1 не підписувався, а отже не може вважатися погодженим та укладеним з його боку з точки зору чинного цивільного законодавства, і жодних доказів, крім підпису, вчиненого невстановленою особою навпроти прізвища « ОСОБА_1 на останньому аркуші договору, відповідачем не надано.
14.02.2019 року ухвалою суду залучено до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Селянське (фермерське) господарство «Доля».
Ухвалою суду від 10.09.2019 року було призначено по справі судову почеркознавчу експертизу і судові витрати за проведення якої покладено на позивача.
03.02.2020 року до Обухівського районного суду Київської області надійшло повідомлення від експерта Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість надання висновку експерта №1711 по цивільній справі №530/1562/18, у зв`язку з тим що, що не наданий оригінал договору поруки №П/9/16-Ж від 17.02.2016 року, укладений між ТОВ «Спектр-Агро», ОСОБА_1 та СФГ «Доля».
07.02.2020 року ухвалою судді відновлено провадження у справі та призначено судове засідання.
Судом встановлено, що 17 лютого 2016 року між ТОВ «Спектр-Агро» (Кредитор),  ОСОБА_1 (Поручитель) та СФГ «Доля» (Боржник) укладено договір поруки №П/9/16-Ж, згідно з яким в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником всіх грошових зобов`язань за договором, передбаченим п.2 цього Договору.
Як зазначено в п.2.1 під «Основним договором» в цьому договорі розуміється Договір поставки №9/16-Ж від 17 лютого 2016 року, укладений між Кредитором (в основному договорі іменується «Постачальник») та Боржником (в основному договорі іменується «Покупець»). 
Позивач просив визнати недійсним договір поруки №П/9/16-Ж, укладений між ТОВ «Спектр-Агро» (Кредитор), ОСОБА_1 (Поручитель) та СФГ «Доля» (Боржник) 17 лютого 2016 року.
Встановлено, що договір поруки №П/9/16-Ж укладений між ТОВ «Спектр-Агро», ОСОБА_1 та СФГ «Доля» 17 лютого 2016 року ним не підписувався.
Зі сторони представника позивача ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, оскільки позивач заперечував факт підписання ним договору поруки.
10.09.2019 року Обухівським районним судом Київської області задоволено клопотання представника позивача та призначено по справі  судову почеркознавчу експертизу.
Статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно зі ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до повідомлення старшого судового експерта сектору криміналістичних, психологічних та інженерно-транспортних досліджень Полтавського відділення Харківського НДІСЕ Гритченка А.В. про неможливість надання висновку експерта №1711 по цивільній справі №530/1562/18 від 08.01.2020 року клопотання експерта у повному обсязі не виконано. Оригінал договору поруки № П/9/16-Ж від 17.02.2016 року, укладений між ТОВ «Спектр-Агро» (Кредитор), ОСОБА_1 (Поручитель) та СФГ «Доля» (Боржник) не наданий. Відсутність оригіналу досліджуваного документу унеможливлює проведення почеркознавчого дослідження.
Вбачається, що договір поруки №П/9/16-Ж від 17.02.2016 року, укладений між ТОВ «Спектр-Агро» (Кредитор), ОСОБА_1  (Поручитель) та СФГ «Доля» (Боржник) експерту не наданий, сторона позивача в судові засідання не з`являлась, доказів які б свідчили, що вказаний вище договір підписаний не ОСОБА_1 суду не було надано, а також не було їх встановлено і під час розгляду справи.
Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Статтями 15 та 20 ЦК України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.
Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
За ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За ч.ч.1-3 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Судом вірно зазначено, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.
Згідно з ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Колегія суддів приходить до висновку, що з врахуванням належності, допустимості, достовірності доказів окремо, а також достатності доказів у їх сукупності, суд дійшов вірного висновку про те, що позивачем у справі належних доказів на підтвердження вимог не наведено, а його доводи ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються матеріалами справи, а тому суд  не вбачав підстав для задоволення позову.
Колегія суддів звертає також увагу на те, що одночасно з подачею апеляційної скарги позивачем було подано клопотання про призначення почеркознавчого експертного дослідження і клопотання про витребування в ТОВ «Спектр-Агро» оригіналу договору поруки.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 червня 2020 року  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду від 03 квітня 2020 року було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою від 06 липня 2020 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 і поновлено йому строк на апеляційне оскарження рішення і відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою від 21 липня 2020 року було призначено справу до розгляду на 09 вересня 2020 року і задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів і витребувано у ТОВ «Спектр-Агро» оригінал договору поруки №П/16-Ж від 17 лютого 2016 року, укладеного між ТОВ «Спектр-Агро», ОСОБА_1 та Селянським (фермерським) господарством «Доля».
Ухвалою від 04 листопада 2020 року клопотання ОСОБА_1 задоволено і призначено у справі почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському  науково-дослідному  інституту судових експертиз.
Оплату експертизи покладено на ОСОБА_1 .
Цією ж ухвалою зобов'язано ТОВ «Спектр-Агро» надати експертам оригінал договору поруки №П/16-Ж від 17 лютого 2016 року.
На запит апеляційного суду Зіньківським районним судом Полтавської області було повідомлено (т.2, а.с.12), що оригінал договору поруки П/16-Ж від 17 лютого 2016 року за клопотанням ТОВ «Спектр-Агро» 01.10.2019 року був йому повернутий.
20 листопада 2020 року КНДІСЕ був направлений суду рахунок від 18 листопада 2020 року №5918 за проведення судової почеркознавчої експертизи (т.2, а.с.18, 19) і 23 листопада 2020 року клопотання про надання додаткових матеріалів, в тому числі і оригіналу досліджуваного документу.
01 грудня 2020 року провадження у справі було поновлено і призначено справу до розгляду на 21.12.2020 року.
09.02.2021 року КНДІСЕ було повідомлено суд про неможливість проведення експертизи через неоплату її вартості, а також відсутність матеріалів, необхідних для вирішення питань експертизи, які до інституту не поверталися.
З огляду на вищенаведене, та оскільки судом тривалий час розглядається дана справа за наявними матеріалами справи, незважаючи на запити суду не вдалося за можливе відшукати оригінал договору поруки, при розгляді справи Зіньківським районним судом Полтавської області ОСОБА_1 із зустрічною позовною заявою не звертався, представник ТОВ «Спектр-Агро» стверджує, що оригінал договору поруки втрачений Товариством, також враховуючи поведінку позивача ОСОБА_1 , якому суд пропонував провести експертизу по копії оригіналу договору і він відмовився, а інших доказів немає, і позивач перестав надавати будь-які інші докази на підтвердження своїх позовних вимог і не заявляв з цього приводу будь-яких клопотань, то колегія суддів після перегляду справи в апеляційній  інстанції приходить до висновку, що  у зв`язку з ненаданням позивачем належних доказів на підтвердження своїх вимог вона не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення та прийняття нового про визнання  недійсним договір поруки.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.  
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в  рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.  
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 03 квітня 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 04 березня 2021 року.

Головуючий:  

Судді: