УХВАЛА

23 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 826/15692/18
адміністративне провадження № К/9901/4310/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.Г., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі №826/15692/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції у місті Києві про      визнання протиправними та скасування наказу, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції у місті Києві, в якому просив:

-  визнати протиправним та скасувати наказ ГУМВС України в місті Києві № 39 о/с від 23 серпня 2018 року    про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за пунктом 64 Положення про проходження служби №114 «через скорочення штатів» з посади начальника сектору боротьби зі злочинами пов`язаними з торгівлею людьми Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві;

-  поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника сектору боротьби зі злочинами пов`язаними з торгівлею людьми Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві з дня незаконного звільнення - 27 серпня 2018 року;

-  визнати нікчемним Акт від 25 червня 2018 року «про відмову в ознайомленні з попередженням» затверджений заступником Голови ліквідаційної комісії Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві Н.В. Зіненко;

-  стягнути з Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня незаконного звільнення з 27 серпня 2018 року до винесення судом рішення про поновлення на роботі з урахуванням коефіцієнту коригування заробітної плати (К=2.81) згідно пункту 10 Порядку №100 затвердженого Постановою КМУ від 8 лютого 1995 року, статті 27 ЗУ «Про оплату праці», частини другої  статті 235 КЗпП України, правової позиції Верховного суду України у справі №6-203цс14 від 21 січня 2015 року, та  Постанови КМУ від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»  та правової позиції ВСУ від 24 червня 2009 року;

-    стягнути з Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час затримки здійснення розрахунку при звільненні, з дня звільнення - 27 серпня 2018 року до дня фактичного розрахунку згідно статей 116,  117 КЗпП України;

- стягнути з Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті заробітної плати за період з 17 січня 2017 року до 20 лютого 2017 року за 25 робочих, з урахуванням індексу інфляції К= 1,1535 в зв`язку з порушенням термінів її виплати у сумі: 6 752 грн 88 коп ( 5854, 25* 1,1535  = 6752,88);

-    стягнути з Подільського РУ ГУМВС України в місті    Києві    на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті заробітної плати за період з 14 березня 2018 року до 27 серпня 2018 року за 113 робочих днів у сумі: 26 461 грн 21 коп (113*234,17= 26461,21);

-    стягнути з ГУМВС України в місті Києві та Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві на користь ОСОБА_1 компенсацію за 55 діб невикористаних ним щорічних чергових відпусток за 2011, 2012 роки з урахуванням індексу інфляції (К=2,37) в зв`язку з затримкою термінів її виплати в сумі: 22 184 грн 26 коп (9360,45*2.37=22  184,26) та не здійсненням зазначеного розрахунку в день звільнення позивача - 27 серпня 2018 року;

-    стягнути з Подільського РУ ГУМВС України в місті    Києві    на користь ОСОБА_1 компенсацію за 60 діб невикористаних ним щорічних чергових відпусток за 2016, 2017 роки в сумі: 10 225 грн 80 коп, оскільки в день звільнення позивача - 27 серпня 2018 року зазначений розрахунок здійснено не було;

-    визнати розрахунок невикористаної частини щорічної відпустки за 2018 рік зазначений у наказі ГУМВС України в місті Києві №39 о/с від 23 серпня 2018 року у кількості 17 діб невірним та зобов`язати ГУМВС України в місті Києві перерахувати кількість днів відпустки за 2018 рік за період з 6 листопада 2017 року до 28 серпня 2018 року;

-    визнати протиправними дії Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві, що виразились у неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 від 7 серпня 2018 року «Про надання невикористаної щорічної відпустки за 2018» та відмові надати Позивачу відпустку згідно пункту 56 Положення №114 затвердженого Постановою КМУ від 29 липня 1991 року;

-    зобов`язати Подільське РУ ГУМВС України в місті Києві розглянути подану ОСОБА_1 заяву від 7 серпня 2018 року «Про надання невикористаної щорічної відпустки за 2018» відповідно до пункту 56 Положення №114 затвердженого Постановою КМУ від 29 липня 1991 року;

-  зобов`язати Подільське РУ ГУМВС України в місті Києві надати позивачу чергову щорічну відпустку за 2018 рік на підставі пункту 56 Положення №414 затвердженого Постановою КМУ від 29 липня 1991 року згідно його заяви від 7 серпня 2018 року «Про надання невикористаної щорічної відпустки за 2018» та видати відповідний наказ (тривалістю 25 діб згідно наданого розрахунку);

-    стягнути з ГУМВС України в місті Києві моральну шкоду заподіяну позивачу систематичними незаконними звільненням з органів внутрішніх справ «через скорочення штатів» (втретє) наказом ГУМВС України в місті Києві №39 о/с від 23 серпня 2018 року  у розмірі: 50 000 грн;

-  стягнути з ГУМВС України в місті Києві та МВС України на користь ОСОБА_1 різницю заробітної плати за час виконання нижче оплачуваної роботи у зв`язку з визнанням постановами Окружного адміністративного суду міста Києва, які набрали законної сили від 22 липня 2015 року №826/8018/15 та від 28 квітня 2015 року №826/5723/15, переведення позивача на нижче оплачувану роботу (посаду) незаконним із урахуванням індексу інфляції у розмірі: 13 440 грн 83 коп (9868,45*1,362 = 13440,83);

-    зобов`язати МВС України та ГУМВС України в місті Києві поновити строк присвоєння чергового спеціального звання «капітан міліції» позивачем з 31 серпня 2016 року, про що видати відповідний наказ;

- визнати протиправною бездіяльність ГУМВС України в місті Києві, щодо розгляду поданих позивачем рапортів від 6 лютого 2017 року, від 4 липня 2018 року «про присвоєння чергового спеціального звання «капітан міліції» відповідно до пункту 34 Положення №114 відповідно до пункту 34 Положення №114» та не присвоєнні ОСОБА_1 чергового спеціального звання «капітан міліції»;

- зобов`язати ГУМВС України в місті Києві та МВС України, розглянути поданий позивачем рапорт від 6 лютого 2017 року «про присвоєння чергового спеціального  звання  «капітан міліції» відповідно до пункту 34 Положення №114» та рапорт від 4 липня 2018 року «про присвоєння чергового спеціального звання «капітан міліції» відповідно до пункту 34 Положення №114 та видати відповідний наказ;

- зобов`язати ГУМВС України в місті Києві та МВС України підготувати подання про присвоєння чергового спеціального звання «капітан міліції» позивачу з 31 серпня 2016 року відповідно до пункту 34 Положення про проходження служби затвердженого постановою КМУ №114 від 29 липня 1991 року;

-    зобов`язати ГУМВС України в місті Києві та МВС України видати відповідний наказ про присвоєння чергового спеціального звання «капітан міліції» позивачу з 31 серпня 2016 року відповідно до пункту 34 Положення про проходження служби затвердженого постановою КМУ №114 від 29 липня 1991 року;

-    визнати протиправною бездіяльність ГУМВС України в місті Києві, що виразилась у залишенні без розгляду рапорту ОСОБА_1 зареєстрованого в ГУМВС України в місті Києві за вх. №М-1647-ОП від 5 листопада 2015 року про звільнення з органів внутрішніх справ за підпунктом «з» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затвердженого постановою КМУ від 29 липня 1991 року №114 у зв`язку з виявленим бажанням проходити службу в органах національної поліції;

-  зобов`язати ГУМВС України в місті Києві розглянути рапорт ОСОБА_1 зареєстрований в ГУМВС України в місті Києві за вх. № М-1647-ОП від 5 листопада 2015 року про звільнення з органів внутрішніх справ за підпунктом «з» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затвердженого постановою КМУ від 29 липня 1991 року №114, у зв`язку з переходом на роботу (службу) в інші міністерства, цоов (установи, організації) у зв`язку з виявленням бажання проходити службу в Національній поліції у визначений Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2005 року № 580-VIII строк;

- зобов`язати ГУМВС України в місті Києві видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за підпунктом «з» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затвердженого постановою КМУ від 29 липня 1991 року № 114 у зв`язку з переходом на службу до національної поліції на запропоновану ГУ НП України в місті Києві рівнозначну вакантну посаду, на яку він дасть згоду;

-  визнати протиправною бездіяльність ГУ НП України в місті Києві, що виразилась у залишенні без розгляду відповідно до пункту 9 Розділу ХІ Закону «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 540-VIII рапорту ОСОБА_1 зареєстрованого в ГУМВС України в місті Києві за вх. №М-1647-ОП від 5 листопада 2015 року «про виявлене бажання продовжити службу в Національній поліції» адресований начальнику ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_2 та заяви ОСОБА_1 від 7 листопада 2015 року «про прийом на службу до Національної поліції» адресований тимчасово виконуючому обов`язки начальника ГУ НП в місті Києві Терещуку О.Д. в яких позивач    виявив бажання проходити службу в органах Національної поліції та не запропонуванні ОСОБА_1 рівнозначних посад, що заміщуються поліцейськими;

-    зобов`язати    ГУНП України в місті Києві розглянути рапорт ОСОБА_1 «про виявлене бажання продовжити службу в Національній поліції» зареєстрований в ГУМВС України в місті Києві за вх. № М-1647-ОП від 5 листопада 2015 року адресований начальнику ГУМВС України в місті Києві Терещуку О.Д. та заяву ОСОБА_1 від 7 листопада 2015 року «про прийом на службу до Національної поліції» адресовану тимчасово виконуючому обов`язки начальника ГУ НП в місті Києві Терещуку О.Д. відповідно до вимог пункту 9 Розділу ХІ Закону «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 540-VIII, запропонувати вакантні рівнозначні посади в штаті ГУ НП України в місті Києві, що заміщуються поліцейськими та прийняти відповідний наказ про призначення ОСОБА_1 на службу до органів Національної поліції відповідно до пункту 9 Розділу XI Закону «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №540-VIII, як прибулого переходом з органів внутрішніх справ працівника;

-    стягнути з ГУМВС України в місті Києві та Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві компенсацію за недораховані невикористані 5 діб щорічної відпустки за 2011 рік (в зв`язку з помилкою в розрахунках) з урахуванням індексу інфляції (К=2,37) у зв`язку з затримкою термінів її виплати в сумі: 2 016 грн 75 коп (850,95*2,37= 2016,75);

- стягнути з ГУМВС України в місті Києві на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення строку виплати суми заборгованості - фінансової різниці за 7,    8 семестр навчання в НАВС, що виникла у ГУМВС України в місті Києві з 6 листопада 2015 року до дня здійснення розрахунку з позивачем - 14 вересня 2018 року, з урахуванням індексу інфляції і 3% річних у розмірі: 2916 грн 64 коп.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року, яка залишена без змін постановою  Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, провадження у справі в частині позовних вимог про визнання нікчемним Акта від 25 червня 2018 року «Про відмову в ознайомленні з попередженням», затвердженого заступником Голови ліквідаційної комісії Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві Н.В.Зіненко - закрито.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року провадження у справі в частині позовних вимог: про зобов`язання ГУМВС України в місті Києві поновити строк присвоєння чергового спеціального звання «капітан міліції» ОСОБА_1 з 31 серпня 2016 року, про що видати відповідний наказ; стягнення з ГУМВС України в місті Києві та Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану ним щорічну чергову відпустку за 2011, 2012 роки; про стягнення з ГУМВС України в місті Києві на користь ОСОБА_1 різницю заробітної плати за час виконання нижче оплачуваної роботи - закрито.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року скасовано, справу в цій частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року позов задоволено частково:

- стягнуто з Подільського РУ ГУМВС України в місті    Києві    на користь позивача заборгованість по виплаті заробітної плати за період з 14 березня 2018 року до 27 серпня 2018 року за 114 робочих днів у сумі: 26 695 грн 38 коп (114*234,17= 26  695, 38 грн).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України в місті Києві № 39 о/с від 23 серпня 2018 року про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за підпунктом "г" пункту 64 Положення про проходження служби №114 «через скорочення штатів» з посади начальника сектору боротьби зі злочинами пов`язаними з торгівлею людьми Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві;

- поновлено позивача на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника сектору боротьби зі злочинами пов`язаними з торгівлею людьми Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві з 27 серпня 2018 року;

- стягнуто з Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, згідно пункту 10 Порядку №100 затвердженого Постановою КМУ від 8 лютого 1995 року в розмірі: 136  755,28 грн;

- стягнуто з Подільського РУ ГУМВС України в місті    Києві на користь позивача заборгованість по виплаті заробітної плати за період з 14 березня 2018 року до 27 серпня 2018 року за 114 робочих днів у сумі: 26 695 грн 38 коп;

- стягнуто з ГУМВС України в місті Києві моральну шкоду заподіяну позивачу систематичними незаконними звільненням з органів внутрішніх справ «через скорочення штатів» (втретє) наказом ГУМВС України в місті Києві №39 о/с від 23 серпня 2018 року у розмірі: 50 000 грн;

- допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення з Подільського РУ ГУМВС України в місті Києві на користь позивача суми заробітної плати за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цим судовим рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління Національної поліції у місті Києві звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 8 лютого 2021 року.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 

Водночас, необхідно зазначити, що ОСОБА_3 звернулась до Верховного Суду  як представник, яка діє за довіреністю від імені Головного управління Національної поліції у місті Києві, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві.

Так, частинами першою, третьою статті 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника. 

Довіреності від імені Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві й Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві підписані В.О. Нечитайлом як головою ліквідаційної комісії.

Довіреність від імені Головного управління Національної поліції у місті Києві видана на ім`я ОСОБА_3 заступником Голови - начальником Головного управління Андрієм Крищенко.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України від 15 травня 2003 року №755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (далі - Закон №755-IV) Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб- підприємців з Єдиного державного реєстру.

Судом вчинено дії щодо підтвердження наявності у заступника Голови - начальника Головного управління Андрієм Крищенко видавати довіреність від імені Головного управління Національної поліції у місті Києві.

Так, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманих з офіційного веб-порталу ДП "Інформаційно-ресурсний центр", за кодом ЄДРПОУ 40108583 зареєстровано Головне управління Національної поліції у місті Києві і особою, уповноваженою представляти інтереси зазначеного органу визначено, зокрема, ОСОБА_3 . 

Водночас, надана копія довіреності видана заступником Голови - начальником Головного управління Андрієм Крищенко на ім`я Кухаревської Надії Осипівни відповідає вимогам чинного законодавства та містить усі необхідні реквізити.

Одночасно, судом вчинено дії також щодо підтвердження наявності у В.О.Нечитайла повноважень вчиняти дії як голови ліквідаційної комісії Подільського РУ ГУ МВС України в місті Києві та Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві. 

Так, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманих з офіційного веб-порталу ДП "Інформаційно-ресурсний центр", за кодом ЄДРПОУ 08592201 зареєстровано Головне  управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві і особою,  яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи, зазначено його керівника ОСОБА_2 та голову припинення ОСОБА_4 .

Проте, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманих з офіційного веб-порталу ДП "Інформаційно-ресурсний центр", за кодом ЄДРПОУ 08672928 зареєстровано Подільське РУ ГУ МВС України в місті Києві і особою, уповноваженою представляти інтереси зазначеного органу у правовідносинах з третіми особами та особою, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи, зазначено її керівника   ОСОБА_5 . 

Відтак, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наявна лише інформація щодо повноважень Нечитайла Віктора Олександровича, як голови припинення  Головного  управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві. Жодної інформації про його повноваження як голови ліквідаційної комісії  або особи, яка має право вчиняти дії від імені Подільського РУ ГУ МВС України в місті Києві у такому реєстрі немає.

Разом з тим, копії довіреностей, які були надані на представництво інтересів Головного  управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві та Подільського РУ ГУ МВС України в місті Києві не відповідають вимогам чинного законодавства і не можуть бути прийняті Судом, оскільки у них відсутні необхідні реквізити: дата та номер довіреності. Крім того, копія довіреності видана від імені Подільського РУ ГУ МВС України в місті Києві підписана особою повноваження якої не підтвердженні належним чином.

Отже, з огляду на зазначене, Верховний Суд розглядатиме касаційну скаргу Кухаревської Надії Осипівни лише як представника за довіреністю, виданою від імені Головного управління Національної поліції у місті Києві.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, справа №826/15692/18 була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності  обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Однак, у касаційній скарзі відсутнє будь-яке посилання скаржника на передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки. Мотиви, наведені у касаційній скарзі, зводяться лише до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновком суду попередньої інстанції щодо застосування норм законодавства.

За таких обставин, оскільки пункт 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України  передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судових рішень, що не підлягають касаційному оскарженню судом касаційної інстанції лише у разі, якщо скаржником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї правової норми, проте відповідачем таких винятків не зазначено, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Водночас, Суд наголошує, що посилання на відповідний підпункт пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України має обов`язково наводитись у поєднанні із зазначенням підстави передбаченої частиною четвертою статті 328 КАС України.

Так, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені також передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку та відсутнє посилання на відповідний пункт даної статті. 

Обґрунтування підстав касаційного оскарження зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення, що судом попередньої інстанції рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги в частині, зокрема, зазначення підстав касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Одночасно, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції у місті Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі №826/15692/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції у місті Києві про      визнання протиправними та скасування наказу, визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………
Н.М.          Мартинюк
А.В.    Жук
Ж.М.          Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду