Справа № 462/3532/19                                Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю. 
Провадження № 22-ц/811/2118/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:68

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,
секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні відповідачки ОСОБА_1 , її представниці ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 та її представниці ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Колодяжного С.Ю. від 30 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа – Львівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, -

в с т а н о в и л а : 

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30 червня 2020 року позов задоволено. 
Виключено запис про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , як батька, з актового запису № 4278 від 21.07.2009 року, вчиненого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Стягнуто із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 768,40 грн. судового збору.
Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 та її представниця ОСОБА_2 . 
В апеляційній скарзі просять скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини відмовити у повному обсязі. 
Зазначають, що з даним рішенням не погоджуються, вважають його незаконним та необґрунтованим, так як судом першої інстанції було допущено неповноту та неправильність з`ясування обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті заяви про проведення повторної молекулярно-генетичної експертизи; порушення норм процесуального права. Вважають, що причиною подання позовної заяви було те, що позивач ОСОБА_3 ухиляється від сплати аліментів, оскільки станом на 10.06.2019 рік у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів у сумі 39 500 грн. А на разі ця сума стала більшою ще у 2 рази. У зв`язку з цим, позивачка зверталася зі скаргою до Територіального управління юстиції у Львівській області. Зазначають, що згідно Висновку експерта від 27.01.2020 року №10/100, позивач ОСОБА_3 не може бути біологічним батьком ОСОБА_4 . З вищенаведеним висновком експерта, відповідач та її представник не погодилися та заявили клопотання про проведення повторної експертизи так як він викликає сумніви у його правильності. Однак суд залишив дане клопотання відкритим та викликав для дачі показів експерта, який проводив вищевказану експертизу в суд для дачі пояснень відносно проведеного ним висновку. Звертають увагу, що суд не вказує про те, на який саме нормативний акт чи закон посилається експерт, пояснюючи чому відбирався матеріал і у матері. Адже для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення збору вихідного біологічного матеріалу. Також вказують, що суд не взяв до уваги, що експертом відповіді були надані, але не були обґрунтовані нормами закону чи нормативно-правовими актами. Вважають, що враховуючи порушення, які були допущені під час проведення експертизи, а також те, що ситуація, яка склалася є дуже морально важкою як для дитини так і для матері та з метою справедливого вирішення даної ситуації у справі слід призначити повторну експертизу.
В судове засідання у якому проводився розгляд справи по суті позивач та його представник не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності зважаючи на те, що такі повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.
В судовому засіданні судом заслухано пояснення експертки Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Луцик М.В.
       Також, ухвалою судового засідання, що занесена до протоколу судового засідання від 16.02.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_1 про призначення повторної молекулярно-генетичної експертизи, оскільки доводи відповідачки про невідповідність проведення дослідження під час експертизи були повністю спростовані поясненням експертки в судовому засіданні, крім цього відповідачка не навела жодних доводів які б свідчили про те, що певні, на її думку, невідповідності у проведенні дослідження під час проведення експертизи могли вплинути на її результати. Тому підстав вважати висновок експертизи необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або таким, що викликає сумнів у його правильності, що давало б підстави для вирішення питання про призначення повторної експертизи, – у суду не було. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідачки та її представниці на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на неї, апеляційної скарги, а також усних пояснень учасників справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст. 4, ч.ч.1,2 ст. 13, ст.ст. 12,81, 76-80, 89, 113, ч.1 ст. 141 ЦПК України, ст. 134, ч.1,2 ст. 136 СК України, п.п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», та задовольняючи позов, виходив з того, що сторони з 23.07.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15.01.2019 року розірвано в судовому порядку. Згідно свідоцтва про народження від 21.07.2019 року серії НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , батьками якого вказані сторони: батьком – ОСОБА_3 , матір`ю – ОСОБА_5 . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01.12.2017 року стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 2000 грн. щомісячно з застосуванням індексу інфляції, починаючи з 18.04.2017 року та до досягнення дитиною повнолітнього віку. Згідно відповіді №А-3/3/5-19/02 від 19.08.2019 року Головного територіального управління юстиції у Львівській області, станом на 01.08.2019 рік у позивача перед відповідачем наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 43500 грн. Суд також встановив, що відомості про батька дитини ОСОБА_4 внесені до актового запису про народження № 4278 від 21.07.2009 року за відповідною заявою позивача та відповідача, які не перебували на той час у шлюбі між собою, відповідно до статті 126 СК України. Ухвалою суду від 16.10.2019 року за клопотанням позивача призначено у справі молекулярно-генетичну експертизу для вирішення питання чи є ОСОБА_3 біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , проведення якої було доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Згідно висновку експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №10/1000 від 27.01.2020 року, суд встановив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не може бути біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , біологічною матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Суд також зазначив, що відповідачем та її представником 03.03.2020 року подано письмове клопотання про проведення у справі повторної молекулярно-генетичної експертизи, в задоволенні якого 30.06.2020 року ухвалою суду було відмовлено. Суд критично оцінив твердження відповідача щодо неправильності проведення молекулярно-генетичної експертизи і наданого за її результатами висновку, оскільки такі спростовуються поясненнями наданими в судовому засіданні експерта ОСОБА_7 , яка пояснила, що відібрання зразків букального епітелію (клітин слизової оболонки ротової порожнини) здійснювалось за допомогою стерильних аплікаторів (ватних паличок) для кожної особи, для чого ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_4 робили мазки внутрішньої частини щоки без її участі, що відповідає вимогам Інструкції про порядок відібрання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичних експертиз у цивільних справах та/або експертних досліджень за зверненням фізичних і юридичних осіб. Вона була постійно присутня при цій процедурі і будь-яких порушень такої не було. Також експерт ствердила про неможливість в даному випадку, за наявності контролю на кожному етапі проведення дослідження, нестерильності зразків, а про належність і чистоту дослідження свідчать отримані дані результатів дослідження, відображені в додатку 1 до висновку, які виключають змішані генетичні ознаки, тобто наявність більше одного ДНК у кожному зразку. Також до висновку експерта додано акт № 179 від 16.01.2020 року відбирання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи, щодо якого заяв, зауважень у ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 не поступило, що підтверджується їхніми підписами (від імені ОСОБА_4 – підписом матері ОСОБА_1 ). Що стосується відібрання біологічного зразка у ОСОБА_1 , то вона від проведення цієї процедури не відмовлялась, відібрання біологічних зразків у обох батьків при визначенні батьківства, як стверджує експерт, є стандартним, звичним, відповідає меті призначеної експертизи, слугує контролем проведеного дослідження, оскільки згідно експертного висновку підтверджено, що ОСОБА_1 є біологічною матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , при цьому не впливає на правильність результатів визначення батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 . Що стосується долучених відповідачем до матеріалів справи документів про стан здоров`я дитини ОСОБА_4 , то такі у даній справі доказового значення не мають. Враховуючи наведене, беручи до уваги, що згідно з ч.2 ст.136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження, та те, що обставини, на які посилався позивач, як на підставу позову, що він не є біологічним батьком ОСОБА_4 , знайшли своє підтвердження у висновку експертизи №10/1000 від 27.01.2020 року, який відповідає вимогам закону є повним та обґрунтованим і, відповідно, приймався судом до уваги, суд вважав, що позивач не є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і з актового запису №4278 від 21.07.2009 року, складеного Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, слід виключити відомості про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як про батька дитини, задовольнивши позов. За такого рішення, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважав, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 768,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову.
Колегія суддів вважає, що такі висновки відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
       31.05.2019 ОСОБА_3 звернуся в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив виключити запис про ОСОБА_3 , як батька з актового запису №4278 від 21 липня 2009 року вчиненого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 . 
Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , про що 21.07.2009 року було вчинено актовий запис №4278 про народження Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, в якому батьком дитини на підставі ст.126 СК України за його та відповідача ОСОБА_1 , які на той час не перебували в шлюбі між собою, заявою був записаний він. Вважав, що ОСОБА_4 є його сином, оскільки в цей час у нього були інтимні стосунки з відповідачкою. 23.07.2009 року сторони зареєстрували шлюб, який в подальшому рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15.01.2019 року було розірвано. Нещодавно він дізнався, що біологічним батьком дитини може бути інший чоловік, про що відомо відповідачу, а тому у нього виникли сумніви, що він є батьком дитини. За таких обставин, з врахуванням висновків молекулярно-генетичної експертизи, яку просив провести у справі, просить виключити його відомості як батька дитини ОСОБА_4 з актового запису про народження дитини.
Стаття 121 СК України містить загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, за якими: права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
У відповідності до норм статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначаєтьсяна підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Згідно зі статтею 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини.
Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Отже, за змістом зазначених норм права, походження дитини від певної особи визначається за фактом народження дитини від цієї особи в шлюбі або поза ним, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, документом закладу охорони здоров`я про народження дитини дружиною та свідоцтвом про народження дитини, виданим органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису про народження.
За життя особи, записаної батьком дитини, ніхто інший, крім нього самого, оспорювати батьківство не має права.
Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо виховання та утримання дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України у тому числі обов`язків щодо утримання дитини.
За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитині саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком.
Такого обов`язку у особи, яка не визнана батьком дитини не виникає.
Відповідно до частини 2 статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Так, за правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько.
Згідно ч. 5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, сторони з 23.07.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15.01.2019 року розірвано в судовому порядку (а.с.55).
Згідно даних свідоцтва про народження від 21.07.2019 року серії НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , батьками якого вказані сторони: батьком – ОСОБА_3 , матір`ю – ОСОБА_5 (а.с.7).
Відомості про батька дитини ОСОБА_4 внесені до актового запису про народження № 4278 від 21.07.2009 року за відповідною заявою позивача та відповідача, які не перебували на той час у шлюбі між собою, відповідно до статті 126 СК України (а.с.107).
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 01.12.2017 року стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 2000 грн. щомісячно з застосуванням індексу інфляції, починаючи з 18.04.2017 року та до досягнення дитиною повнолітнього віку (а.с.54).
З відповіді №А-3/3/5-19/02 від 19.08.2019 року Головного територіального управління юстиції у Львівській області вбачається, що станом на 01.08.2019 рік у позивача перед відповідачем наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 43500 грн. (.с. 99-102).
Згідно висновку експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №10/1000 від 27.01.2020 року, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не може бути біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , біологічною матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Такий висновок є категоричним та не містить сумнівів у його достовірності чи однозначності.
Також, до висновку експерта додано акт № 179 від 16.01.2020 року відбирання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи, щодо якого заяв, зауважень у ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 не надійшло, що підтверджується їхніми підписами (від імені ОСОБА_4 – підписом матері ОСОБА_1 ) (а.с.135).
Що стосується відібрання біологічного зразка у ОСОБА_1 , то вона від проведення цієї процедури не відмовлялась, відібрання біологічних зразків у обох батьків при визначенні батьківства, як ствердила експерт, є стандартним, звичним, відповідає меті призначеної експертизи, слугує контролем проведеного дослідження, оскільки згідно експертного висновку підтверджено, що ОСОБА_1 є біологічною матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , при цьому не впливає на правильність результатів визначення батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 . Вказане експерт підтвердила у судах обох інстанцій.
Таким чином, суд першої інстанції під час розгляду справи встановив, що ОСОБА_3 вважаючи себе батьком дитини (про те, що визнаючи себе батьком дитини під час подання заяви у органи РАЦС позивач був переконаним, що саме він є батьком дитини ствердила і відповідачка в суді апеляційної інстанції), подав про це відповідну заяву до органу РАЦСу, проте на момент подачі даної заяви не знав, що він не є біологічним батьком.
Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та її представниці ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
       Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 червня 2020 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2021 року.

Головуючий:                                                                                                Я.А. Левик

Судді:                                                                         Р.В. Савуляк 

                                                                                        М.М. Шандра