УХВАЛА

04 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 640/5865/20
адміністративне провадження № К/9901/2938/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської   О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання  у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 року в справі №640/5865/20 за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи -  Національної комісії, що здійснює державне регулювання  у сферах енергетики та комунальних послуг - про визнання протиправною і   скасування постанови,

УСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" звернулося до суду з позовом до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи -  Національної комісії, що здійснює державне регулювання  у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), у якому просило визнати протиправною і скасувати постанову від 10 лютого 2020 року про закінчення виконавчого провадження ВП №60682566 у справі №826/8168/17 Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 року, позов задоволено: визнано протиправною і скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №60682566, прийняту 10 лютого 2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудрановським Ю.В.
22 січня 2021 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу НКРЕКП на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 року в справі №640/5865/20.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII.
Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених   статтями 280,   281,   287,   288   цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Статтями 280, 281, 287, 288 КАС України передбачено особливості провадження у справах за адміністративними позовами органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах за адміністративними позовами про усунення перешкод та заборону втручання у здійснення права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця; особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України.
З матеріалів касаційної скарги встановлено, що в цій справі спір виник у правовідносинах з приводу рішення органу державної виконавчої служби.
За такого правового регулювання та обставин справи оскарження рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Такими чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у вказаній категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення, ухваленого за наслідком касаційного провадження, судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
За змістом пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частин першої, четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у   частині першій   цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених   частинами другою   і   третьою статті 353 цього Кодексу.
У касаційній скарзі скаржник зазначає, що підставою для перегляду оскаржуваних судових рішень є застосування судами норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 06 серпня 2020 року в справі №910/13541/17; від 17 грудня 2019 року в справі №826/6713/18, щодо наявності у НКРЕКП дискреційних повноважень при встановленні тарифу на послуги розподілу природного газу.
Суд відхиляє такі доводи скаржника, оскільки предмет спору в справі  №910/13541/17 пов`язаний із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок встановлення тарифів на розподіл виробничо-технологічних втрат газу. Предмет спору в справі №826/6713/18 пов`язаний із ненаданням відповідей на заяви, а також встановленням економічно обґрунтованого тарифу на транспортування природного газу розподільними трубопроводами.
Отже, правовідносини у цих справах не є подібними до тих, які виникли в справі №640/5865/20.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Також у касаційній скарзі скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Водночас яку саме норму права неправильно застосували суди, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду у спірних правовідносинах, скаржником не зазначено. 
Аргументи та доводи касаційної скарги зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами.
Відповідно до пункту 1 частини першої   статті 333 КАС України   суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 248, 287, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання  у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 року в справі №640/5865/20.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                           О.В. Кашпур 
                                                                                          С.А. Уханенко