КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

Справа № 359/9375/20                                                                  Головуючий у суді І інстанції Ткаченко Д.В.
Провадження № 33/824/1434/2021                                              Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
10 березня 2021 року                                                                  м. Київ 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатченко Н.В., за участю секретаря судового засідання Войтенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником - адвокатом Гопкало Вадимом Володимировичем, на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 лютого 2021 року про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності -
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за статтею 124 КУпАП,
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 лютого 2021 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, представник потерпілого ОСОБА_1 - адвокат Гопкало В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів невідповідності висновків, покладених в основу оскаржуваного рішення суду першої інстанції, встановленим під час судового розгляду фактичним обставинам справи, та неправильного застосування норм матеріального права, і прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що є безпідставним висновок судді про те, що надані в судовому засіданні пояснення свідка ОСОБА_3 тапотерпілого ОСОБА_1 стосовно того, що на момент виконання ними обгону автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , у останнього не був увімкнений показник лівого повороту є такими, що не узгоджуються між собою, не підтверджуються належними даними і спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . Не дивлячись на те, що суддею було приділено значну увагу з`ясуванню питання наявності чи відсутності на момент ДТП увімкненого у керованого ОСОБА_2 автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номер НОМЕР_1 , показника лівого повороту, це не є визначальним для правової оцінки дій водія ОСОБА_2 у заданій дорожній ситуації та прямого причинного зв`язку між порушеннями вимог ПДР та настанням ДТП. Визначальним у даній дорожній ситуації є те, що показник повороту не надає водію цього автомобіля переваги у русі і не звільняє його від обов`язку виконувати вимоги Правил дорожнього руху.
У судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив, що перед початком виконання маневру повороту він бачив, що його обганяє автомобіль «Mercedes Vito» (водій ОСОБА_3 ), якого він пропустив, але автомобіль «Mercedes-Benz Е250», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , він взагалі не бачив ні до початку обгону, ні під час обгону, а побачив його вже коли відбулося зіткнення на зустрічній смузі руху, коли він розпочав поворот у подвір`я. При цьому автомобіль «Mercedes-Benz Е250» бачили всі учасники дорожнього руху окрім ОСОБА_2 , в якого не було жодних об`єктивних перешкод виявити даний автомобіль. З наведеного слідує, що водій ОСОБА_2 не був уважним під час руху і всупереч вимогам п. 10.1 ПДР перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а саме водію ОСОБА_1 , який у цей момент виконував маневр обгону по зустрічній смузі руху, що підтверджується показами свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , а також характером пошкоджень транспортних засобів.
Представник вказував, що оскільки водій ОСОБА_1 виконував обгін, а здійснення обгону на даній ділянці вулиці ПДР не заборонено, так само як і відсутня заборона обганяти двома автомобілями, то в силу приписів п. 14.3 ПДР ОСОБА_2 заборонялося перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями, а ОСОБА_1 мав право розраховувати на те, що ОСОБА_2 буде неухильно дотримуватися вимог ПДР. Висновок судді повністю суперечить положенням п. 10.1, 14.3 ПДР і фактично узаконює право ОСОБА_2 у даній дорожній ситуації вибору - кому надавати перевагу у русі, а кому ні та протиправно звільняє останнього від обов`язку виконати вимоги наведених вище пунктів ПДР, а також п. 1.5 ПДР, згідно з яким, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Таким чином, сукупність досліджених суддею під час судового розгляду справи доказів підтверджує наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, винність ОСОБА_2 в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для справи.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника  ОСОБА_1 - Гопкало В.В., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити,  ОСОБА_2 , який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_2 слідує, що наведені вимоги закону судом першої інстанції під час її розгляду не були дотримані.
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 332831 від 19 листопада 2020 року вбачається, що  ОСОБА_2  інкримінується те, що 19 листопада 2020 року о 10 год. 20 хв. по вул. Польовій, 14 в м. Борисполі Київської області, він, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , під час повороту ліворуч не надав переваги в русі транспортному засобу, який здійснював обгін, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz E 250», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п. п. 10.1, 14.3 Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані вище автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Обґрунтовуючи відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя місцевого суду, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів та пояснень самого ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дійшов висновку про те, що перед початком виконання маневру лівого повороту водій ОСОБА_2 увімкнув покажчик лівого повороту, тому водій ОСОБА_1 повинен був утриматися від здійснення обгону у цій ситуації, а відтак провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Однак повністю погодитися з такими висновками не можна, оскільки ухвалюючи судове рішення у справі, суддя фактично не з'ясував обставини ДТП та дії всіх учасників дорожнього руху.
Як свідчать матеріали справи, на момент зіткнення транспортних засобів, водій автомобіля «Mercedes-Benz E 250» ОСОБА_1 виконував маневр обгону автомобіля «Volkswagen Jetta» під керуванням ОСОБА_2 , який в цей момент розпочав маневр лівого повороту та виїхав на зустрічну смугу руху, по якій в попутному напрямку рухався автомобіль «Mercedes-Benz Е250».
За правилом п. 9.2. Правил дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, зокрема перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Відповідно до п. 10.1. Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно із п. 14.3. Правил дорожнього руху України водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями.
Таким чином, водій автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 повинен був перед початком повороту ліворуч подати сигнал світловим покажчиком повороту, а також перед початком повороту - переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. При цьому ОСОБА_2 , під час його обгону, заборонялося перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями.
Під іншими діями слід розуміти подачу будь яких сигналів, спроби виїзду на смугу обгону та виконання інших маневрів, які ускладнюють виконання обгону, тощо.
В суді першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_2 свою вину в скоєнні ДТП не визнав та пояснив, що того дня він рухався на автомобілі «Volkswagen Jetta» по вул. Польовій у м. Борисполі і, під`їжджаючи до свого подвір`я, ввімкнув лівий сигнал повороту та відповідно суттєво знизив швидкість руху. У цей час в ліве заднє дзеркало він побачив, що, ігноруючи його покажчик повороту, автомобіль «Mercedes Vito» почав здійснювати обгін. Побачивши вказану перешкоду, ОСОБА_2 у відповідності до вимог 10.1. ПДР вирішив дати закінчити маневр вказаному автомобілю під керуванням ОСОБА_3 . Після цього, перевіривши наявність інших перешкод, він почав виконувати поворот ліворуч до подвір`я свого будинку, водночас під час здійснення цього маневру, відбулося зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz» під керуванням ОСОБА_1 , який в слід за автомобілем «Mercedes Vito» також обганяв його автомобіль.
Інший учасник ДТП ОСОБА_1 пояснив, що рухався на автомобілі «Mercedes-Benz Е250» по вул. Польовій у м. Борисполі, а попереду нього, в попутному напрямку рухався мікроавтобус «Mercedes Vito», а перед тим - автомобіль «Volkswagen Jetta» під керуванням ОСОБА_2 .  ОСОБА_1 вказував, що спочатку він надав перевагу у русі водію «Mercedes Vito», який перший почав здійснювати обгін автомобіля «Volkswagen Jetta», а потім, переконавшись, що у зустрічному напрямку на безпечній відстані відсутні транспортні засоби, а водій Volkswagen Jetta» не змінює свого напрямку руху і не подає показником поворотів, виїхав на зустрічну смугу руху для виконання маневру обгону цього автомобіля. Здійснюючи обгін вказаного автомобіля він відчув удар у праву бокову частину свого транспортного засобу від чого його відкинуло вліво і він виїхав лівими колесами на бордюрний камінь тротуару. Звертав увагу на механічні пошкодження на транспортних засобах, які вказують на те, що зіткнення транспортних засобів відбулося у динаміці і на його момент його автомобіль вже випереджав «Volkswagen Jetta», оскільки удар прийшовся у праві передні двері.
Суд першої інстанції також допитав: свідка  ОСОБА_3 , який був водієм автомобіля «Mercedes Vito»; свідка  ОСОБА_4 , який рухався на своєму автомобілі у зустрічному напрямку; свідка ОСОБА_5 , який рухався на позаду автомобіля «Mercedes-Benz Е250»; свідка ОСОБА_6 (співмешканка ОСОБА_2 ), яка перебувала на пасажирському сидінні в автомобілі «Volkswagen Jetta».
Встановлено, що суддею місцевого суду було приділено значну увагу з`ясуванню питання наявності чи відсутності на момент ДТП увімкненого у керованого ОСОБА_2 автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , покажчика лівого повороту, проте у даному випадку це не є визначальним для правової оцінки дій водія ОСОБА_2 у вищевказаній дорожній ситуації та прямого причинного зв`язку між порушеннями вимог ПДР та настанням ДТП, оскільки подавання попереджувального сигналу у вигляді покажчика повороту не дає водію перевагиу русі і не звільняє його від обов`язку виконувати вимоги Правил дорожнього руху, у тому числі від вжиття відповідних запобіжних заходів (п. 9.4 ПДР).
Тобто, перед початком маневру ОСОБА_2 необхідно було подивитись у дзеркала заднього виду і переконатись у тому, що смуга на яку він має намір виїхати вільна від інших транспортних засобів на достатній відстані.
Із наданих пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 слідує, що на момент виконання маневру обгону ОСОБА_2 рухався по центру своєї смуги руху з невеликою швидкістю, що також підтверджується схемою місця ДТП від 19 листопада 2020 року, на якій зафіксовано положення автомобіля «Volkswagen Jetta» після зіткнення.
За твердженням учасників провадження обгін автомобіля «Volkswagen Jetta» фактично одночасно здійснювали два автомобіля, а саме: «Mercedes Vito» та «Mercedes-Benz Е250».
Будь-яких дорожніх знаків чи дорожньої розмітки щодо заборони виконання обгону і лівого повороту на зазначеній ділянці дороги не було.
У своїх поясненнях ОСОБА_2 зазначав, що перед початком виконання маневру повороту він бачив, що його обганяє автомобіль «Mercedes Vito», якого він пропустив, але автомобіль «Mercedes-Benz Е250» під керуванням ОСОБА_1 він не бачив ні до початку обгону, ні під час обгону, а побачив його вже коли відбулося зіткнення на зустрічній смузі руху, коли він розпочав поворот у подвір`я.
При цьому, керований потерпілим автомобіль «Mercedes-Benz Е250» бачив свідок ОСОБА_4 , який знаходився на відстані понад 250 метрів від місця зіткнення і пояснив, що автомобіль «Volkswagen Jetta» почав обганяти автомобіль «Mercedes Vito», а за ним, не дочекавшись завершення обгону автомобілем «Mercedes Vito», обгін автомобіля «Volkswagen Jetta» здійснював автомобіль «Mercedes-Benz Е250», під керуванням ОСОБА_1 .
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що водій ОСОБА_2 не був уважним під час руху і всупереч вимогам п. п. 10.1, 14.3. ПДР перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а саме водію ОСОБА_1 , який у цей момент виконував маневр обгону по зустрічній смузі руху, що також підтверджується характером пошкоджень транспортних засобів.
З матеріалів справи вбачається, що контактування транспортних засобів відбулося між передньою лівою боковою частиною переднього бампера та крила автомобіля «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 та передніми правими дверима автомобіля «Mercedes-Benz Е250», д.н.з. НОМЕР_2 . Початок локалізації механічних пошкоджень у вигляді подряпин лакофарбового покриття та деформації металу на автомобілі «Mercedes-Benz Е250» починається з передньої третини передніх правих дверей, а механічні пошкодження на автомобілі локалізовані на лівій боковій поверхні переднього бампера та передньої частини лівого переднього крила. В подальшому, оскільки автомобілі продовжували рухатися у взаємному контакті, а деформуюча сила прикладалася з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля «Mercedes-Benz Е250» під невеликим кутом (напрямок руху автомобіля «Фольксваген»), то утворилися деформації металу із заглибленням у районі центральної правої бокової стійки та задніх правих дверей автомобіля «Mercedes-Benz Е250» і передньої частини лівого крила автомобіля «Volkswagen Jetta».
Отже, характер механічних пошкодження на транспортних засобах вказує на те, що зіткнення автомобілів відбулося у динаміці і на момент зіткнення автомобіль «Mercedes-Benz Е250» вже випереджав автомобіль «Фольксваген», оскільки удар прийшовся у праві передні двері.
Оскільки водій автомобіля «Mercedes-Benz Е250» на момент зміни водієм «Volkswagen Jetta» смуги і напрямку руху, а саме повороту ліворуч, уже виконував обгін, а здійснення обгону на даній ділянці вулиці ПДР не було заборонено, так само як і відсутня заборона обганяти одночасно двом автомобілям, то в силу приписів п. 14.3. ПДР ОСОБА_2 заборонялося перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями, а інші учасники дорожнього руху мали право розраховувати на те, що останній буде дотримуватися вимог ПДР.
Висновок судді суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення з підстав того, що перед зміною напрямку руху він надав перевагу автомобілю «Mercedes Vito», який першим розпочав його обгін та не перешкоджав йому жодним чином його завершити, не дивлячись на те, що вже був включений показник повороту ліворуч, суперечить вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, адже дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, а у даній дорожній ситуації особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідомо надала перевагу в русі тільки одному з двох транспортних засобів, які здійснювали його обгін та перебували на зустрічній смузі руху, що дає підстави вважати доведеною вину ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення. 
Суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що свідок ОСОБА_4 декілька разів змінював свої пояснення в частині увімкнення покажчика повороту водієм ОСОБА_2 перед ДТП. Під час надання пояснень у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 спочатку надав покази, що не бачив, чи був увімкненим покажчик лівого повороту у автомобілі «Volkswagen Jetta» під керуванням ОСОБА_2 , а вже у наступному судовому засіданні, будучи повторно допитаним за ініціативою сторони захисту, надав пояснення, що бачив увімкнений покажчик лівого повороту. Така відмінність у поясненнях свідка не може бути оцінена як звичайна помилка і повинна викликати обґрунтований сумнів щодо правдивості показань свідка у цій частині.
Також слід віднестися з правомірною критичністю до показів свідка ОСОБА_5 в частині наявності увімкненого покажчика лівого повороту у автомобілі «Volkswagen Jetta», яким керував ОСОБА_2 , так як за свідченнями інших свідків та потерпілого, ОСОБА_5 не було на місці ДТП на момент її скоєння і після неї, хоча він стверджував, що рухався позаду ОСОБА_1 на відстані 50-70 метрів. До того ж, ОСОБА_5 підтвердив в суді першої інстанції, що знайомий з ОСОБА_2 , що може свідчити про необ`єктивність його показань.
У даній справі також за доцільне було провести автотехнічну експертизу, зокрема з приводу технічної можливості уникнення ДТП при негайному вжитті заходів водіями аж до зупинки транспортних засобів, того хто з водіїв почав раніше змінювати напрямок руху, а також для вирішення питання щодо відповідності їх дій п. п. 10.1, 14.2, 14.3 ПДР України, втім усі учасники провадження категорично відмовилися від залучення експерта, тому міськрайонному суду слід було виходити з тих доказів, що наявні в матеріалах справи, які не дають підстави стверджувати, що учасники дорожнього руху, які рухались позаду автомобіля «Volkswagen Jetta»не могли передбачити маневр такого автомобіля і намір його водія здійснити поворот ліворуч.
Таким чином, при розгляді даної справи суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, неправильно встановив фактичні обставини справи та дійшов безпідставного висновку про відсутність вини  ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнавши недоведеним невиконання ним п. п. 10.1, 14.3 Правил дорожнього руху України.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
За таких обставин, апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_2 встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а висновки місцевого суду в постанові від 5 лютого 2021 року не відповідають фактичним обставинам справи і не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване судове рішення скасувати.
Відповідно до ч. 7, п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Згідно із вимогами ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
За ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи наведені норми закону та встановленні обставини справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити у даній справі нове судове рішення, яким ОСОБА_2  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнути до адміністративної відповідальності y вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом (ст. 40 КУпАП).
Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 4 Закон України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється на рівні 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Гопкало Вадимом Володимировичем,задовольнити.
Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 5 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнути до адміністративної відповідальності y вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн (триста сорок гривень).
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн (чотириста п'ятдесят чотири гривні).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                          Н.В. Ігнатченко