ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/414/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №703/1018/20 Категорія:  	Прилуцький В. О. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Бондаренко С. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       04 березня 2021 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів                                            Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.
за участю секретаря                       Чуйко А.В.

  розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2020 року,  ухваленого в складі судді Прилуцького В.О., у справі за позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, - 

в с т а н о в и в :
У березні 2020 року  ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 22 листопада 2003 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, в якому народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Через різні погляди на життя відносини між сторонами не склалися, у зв`язку з чим відповідач переїхала від позивача на інше місце проживання.
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2018 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 березня 2018 року і до її повноліття.
Постановою апеляційного суду Черкаської області від 08 жовтня 2018 року вказане рішення суду першої інстанції змінено та збільшено визначений судом розмір аліментів, що підлягають стягненню з 1/6 частини до ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12 березня 2018 року та до досягнення дочкою повноліття.
Позивач вказує, що стягнення аліментів в такому визначеному судом розмірі щомісячно ставитиме його у скрутне матеріальне становище.
З жовтня 2000 року по 12 лютого 2001 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , в якому у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 січня 2020 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 на період навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05 серпня 2019 року і до закінчення сином навчання.
На підставі того, що він повинен сплачувати аліменти за двома рішеннями суду, а його матеріальний стан не дозволяє сплачувати їх у вказаних розмірах, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ј частки усіх видів його заробітку (доходу) до 1/8 частки з всіх видів доходу щомісячно та до досягнення дочкою повноліття. 
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2020 року позов задоволено частково.
Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 703/572/18 від 24 квітня 2018 року, зміненого постановою апеляційного суду Черкаської області від 8 жовтня 2018 року та стягувати аліменти на утримання дочки  ОСОБА_3  в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Вирішено питання судових витрат. 
Частково задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів матеріальний стан позивача як платника аліментів змінився та він утримує сина, який навчається та нарівні з дочкою потребує належного матеріального забезпечення та враховуючи, що сторони мають рівні обов`язки з утримання дитини, отже задля рівності прав як неповнолітньої дочки так і повнолітнього сина справедливим та розумним буде стягнення аліментів на утримання дітей в однакових розмірах 1/6 частини.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в свій час визнаючи позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання сина, що продовжує навчання, ОСОБА_2 визнав той факт, що його матеріальний стан з врахуванням раніше призначених аліментів на утримання дочки є таким, що не зазнає погіршень і він у змозі буде сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у повному розмірі, заявленому ОСОБА_4 до стягнення. Тобто, ніякий матеріальний стан позивача не є підставою для зменшення розміру на утримання дочки ОСОБА_6 , а підставою для подачі цього позову є просто його небажання сплачувати аліменти у розмірі, що визначений судом. Також на підтвердження того, що матеріальний стан позивача в гірший бік не змінився вказує на те, що він у 2019 та 2020 роках витратив на відпочинок за кордоном значну суму коштів, яка складає за 7 днів відпочинку річну суму мінімальної заробітної плати, про що є докази в матеріалах справи. Зазначає, що відповідно до положень ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50% заробітної плати, що має бути виплачена працівнику. Це обмеження не стосується серед іншого стягнення аліментів на неповнолітніх дітей де обмеження встановлено в розмірі 70 відсотків. При цьому у місяць позивач має сплачувати сукупно аліменти у меншій сумі, що не було враховано судом. Також апелянт не погоджується з тим, що судом стягнуто з неї судовий збір, оскільки у позовній заяві позивача така вимога не стояла.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказуючи на те, що рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зокрема зазначає, що задля рівності прав дітей справедливим та розумним було стягнення аліментів в однакових розмірах по 1/6 частини, при цьому апелянт доводить, що інтереси однієї дитини передують інтересам іншої. Вказує, що ним було здійснено замовлення на організацію відпочинку та придбано авіаквитки до Туреччини на період з 5 серпня 2020 року по 12 серпня 2020 року, замовлення відбувалося на трьох осіб, а саме позивача, його сина та дочки. Проте, ОСОБА_1 не було надано дозволу на виїзд дочки ОСОБА_6 за кордон, тому виникає питання чи дійсно вона на той момент діяла в інтересах їхньої дочки. Одноразові річні поїздки на відпочинок, які оплачувались також і за відпочинок дочки, не є доказом покращення матеріального стану позивача. Позивач зазначає, що окрім сплати аліментів ним здійснюються окремі перекази коштів на картковий рахунок дочки, оплачується відпочинок, організовуються свята на честь її дня народження, здійснюються покупки речей та побутових товарів. Наголошує, що апелянтом жодного доказу, окрім припущень та необґрунтованих тверджень, в апеляційній скарзі не наведено.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає  до задоволення виходячи з наступного. 
В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони є батьками дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11 грудня 2013 року (а.с.5).
Постановою апеляційного суду Черкаської області від 08 жовтня 2018 року змінено рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення аліментів та збільшено визначений судом розмір аліментів, що підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 частини до ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 березня 2018 року та до досягнення дочкою повноліття (а.с. 12-13).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02 червня 2001 року позивач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).
Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 24 березня 2004 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше як неоподаткований мінімум громадян, починаючи з 10 березня 2004 року і до його повноліття ( а.с. 17 на звороті ), тобто до 28 квітня 2019 року.
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 січня 2020 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина та стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05 серпня 2019 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-х річного віку (а.с.20-21).
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України   від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього погіршився матеріальний стан, оскільки окрім сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки в розмірі ј частини його заробітку (доходу) він має сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Стягнення на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання 1/6 частини заробітку (доходу) позивача не може бути визнано підставою для зменшення  розміру аліментів, що сплачуються на утримання його неповнолітньої дочки за постановою апеляційного суду Черкаської області від 08 жовтня 2018 року, оскільки доказів свого майнового стану, розміру доходів позивачем до суду не надано. Обставини, на які він посилався, а саме сплата аліментів також на утримання сина, існували на час визначення розміру аліментів на утримання його дочки. Значне погіршення майнового стану з часу набрання законної сили рішенням Смілянського міськрайонного суду від 20 січня 2020 року про стягнення з позивача на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 до моменту подання даного позову про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 не доведено.
Також, слід зазначити, що розмір аліментів, що стягувались на утримання сина позивача до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , становив ј частину всіх видів заробітку ОСОБА_2 щомісячно, що є більшою частиною заробітку, ніж та, що стягується наразі з нього згідно рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 січня 2020 року.
Враховуючи, що позивачем не було доведено наявність обставин, які відповідно до ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів,  апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції і  прийняття постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
 Керуючись ст. ст  367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1261 гривна 21 копійка.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови виготовлений 4 березня 2021 року.

Судді