Ухвала

09 лютого 2021року
м. Київ
справа № 641/5714/19
провадження № 51-536км20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання                ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
потерпілого                                                  ОСОБА_6 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого                     ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_6 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року та касаційною скаргою  прокурора на ухвалу Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року за обвинуваченням 
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Балаклея та мешканця м. Харкова, раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2019 року   ОСОБА_8   визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6  про стягнення спричиненої матеріальної та моральної шкоди – залишено без розгляду.
Стягнуто з  ОСОБА_8  на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 628, 04 грн.
Як встановив суд,   ОСОБА_8 , 16 травня 2019 року, близько 15:00, знаходячись на території Велозаводського скверу, який розташований на перехресті                           вул. Тарасівської та проспекту Московського в м. Харкові, будучи разом з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, помітили раніше незнайомого ОСОБА_6 , реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 підійшовши до потерпілого ОСОБА_6 зі спини, двома руками схопив за пакет, який потерпілий тримав у руці, з грошовими коштами у сумі 1300 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 16.05.2019 складало                      34 281 грн) та 1000 грн, мобільний телефон ТМ «Samsung», вартістю 145 грн, та інші речі, які не представляють для потерпілого матеріальної цінності, вирвав пакет та побіг у протилежному напрямку від потерпілого, а особа, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, діючи спільно, побачивши, що потерпілий намагається наздогнати ОСОБА_8 , завдала удар дерев`яною палицею у потилицю   ОСОБА_6 , чим спричинила йому легкі тілесні ушкодження. Після цього, ОСОБА_8 разом з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, втік з місця злочину з викраденим майном, спричинивши потерпілому шкоду на 35 426 грн.
Ухвалою Харківського апеляційного суду  від 21 січня 2020 року апеляційну скаргу прокурора  залишено без задоволення, апеляційні скарги захисників засудженого та потерпілого – задоволено частково. Вирок Комінтернівського районного суду                     м. Харкова від 29 жовтня 2019 року щодо  ОСОБА_8 змінено: на підставі ст. 69 КК засудженому ОСОБА_8 пом`якшено покарання, призначене за ч. 2 ст. 186 КК, до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційних скаргах:
- прокурор, не оскаржуючи правильність кваліфікації дій засудженого та доведеності його винуватості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягнуло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та даним про особу засудженого через м`якість. Крім того, свої вимоги обґрунтовує тим, що апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, своє рішення належним чином не мотивував, оцінку всім доводам не дав, чим істотно порушив вимоги ст. ст. 370, 419 КПК;
- захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та даним про особу засудженого через надмірну суворість, просить змінити вирок та ухвалу апеляційного суду, звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК з встановленням йому іспитового строку. При цьому, захисник посилається на позитивні характеристики засудженого ОСОБА_8 , наявність батьків похилого віку, які перебувають на його утриманні, офіційне працевлаштування засудженого та зазначає про відсутність обставин, що обтяжують покарання;
- потерпілий ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та даним про особу засудженого через надмірну суворість, просить змінити вирок та ухвалу апеляційного суду, звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК з встановленням йому іспитового строку. При цьому, потерпілий зазначає, що примирився із ОСОБА_8 , останній відшкодував йому завдані збитки та витрати на лікування, попросив вибачення у зв`язку з чим, потерпілий вважає, що засуджений може бути звільнений від призначеного покарання з встановленням іспитового строку.
 
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор зазначив, що дане кримінальне провадження необхідно передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду з метою формування єдиної правозастосовчої практики.
Потерпілий ОСОБА_6 заперечив щодо передачі кримінального провадження на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду та просив продовжити розгляд провадження по суті.
 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що кримінальне провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого  ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_6 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року та касаційною скаргою  прокурора на ухвалу Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , необхідно передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду з огляду на таке.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 434-1 КПК суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає таке кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати. 
Під час судового розгляду кримінального провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_6 та прокурора було встановлено, що у Верховному Суді існують різні правові позиції при застосуванні колегіями суддів Касаційного кримінального суду норм закону України про кримінальну відповідальність щодо права потерпілого подати касаційну скаргу на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу засудженого через суворість.
Так, відповідно до постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 25 січня 2018 року (провадження № 51-1218ск18) встановлено, що потерпіла ОСОБА_9 подала до Верховного Суду касаційну скаргу в інтересах засудженого, в якій просила судові рішення щодо засудженого ОСОБА_10 змінити,  звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК. Перевіривши касаційну скаргу з долученими до неї копіями судових рішень, колегія суддів вирішила, що її слід повернути потерпілій, обґрунтовуючи своє рішення тим, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 425 КПК, потерпілий або його законний представник чи представник мають право  подати касаційну скаргу лише у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції.  ОСОБА_9 , як потерпіла у цьому кримінальному провадженні, в суді першої інстанції просила стягнути на її користь з ОСОБА_10 матеріальні збитки, моральну шкоду та витрати на правову допомогу. Таким чином, всупереч п. 7 ч. 1 ст. 425 КПК потерпіла ОСОБА_9 звернулася до суду касаційної інстанції зі скаргою, яка виходить за межі її вимог, заявлених в суді першої інстанції,оскільки стосується інтересів засудженого, а не її інтересів як потерпілої з огляду на положення ст. 56 КПК. Внаслідок чого, відповідно ж до вимог п. 2 ч. 3 ст. 429 КПК  касаційну скаргу було повернуто ОСОБА_9 , як особі, яка не має права подавати касаційну скаргу.
 
Водночас, у постанові від 25 липня 2019 року(провадження № 51-10620 км 18)  колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду дійшла іншої правової позиції щодо прав потерпілого на оскарження судових рішень через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним по особу засудженого через суворість. Зокрема, як вбачається зі змісту вказаної постанови, касаційний суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_11 , в якій вона зазначала про надмірну суворість призначеного засудженому ОСОБА_12 покарання та необхідність застосування до нього положень ст. 75 КК,  розглянув її по суті та прийшов до висновку, що касаційна скарга потерпілої, не містить переконливих доводів на обґрунтування надмірної суворості призначеного  ОСОБА_12 покарання.
Отже, зі змісту наведених вище постанов Першої судової палати Касаційного кримінального суду вбачається, що висновки щодо прав потерпілого на касаційне оскарження в інтересах засудженого у подібних правовідносинах, є протилежними.
Так, колегія суддів вважає, що виходячи з системного аналізу кримінального процесуального закону та приписів п. 7 ч.1 ст. 425 КПК, потерпілий має право подати касаційну скаргу з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та даним про особу засудженого, в тому числі, через надмірну суворість.
За таких обставин, колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду вважає за необхідне відступити від висновку, викладеному у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 січня                     2018 року (провадження № 51-1218ск18), оскільки  дійшла до протилежної правової позиції щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. 
Таким чином, з метою формування єдиної правозастосовчої практики, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 на підставі ч. 2 ст. 434-1 КПК підлягає передачі на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 434-1, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року, 
постановив:
Передати кримінальне провадження за касаційними скаргами захисника                   ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_6 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року та касаційною скаргою  прокурора на ухвалу Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року за обвинуваченням  ОСОБА_8 , на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
Судді:

ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                   ОСОБА_3