Ухвала
 
11 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 212/9499/19
провадження № 61-3430ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.  
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про захист прав споживачів та відшкодування шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (далі - ПрАТ «СК«УНІКА») про захист прав споживачів та відшкодування завданої шкоди.
Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що 20 березня 2019 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «УНІКА» було укладено Договір добровільного медичного страхування              № 294003/1100/0000684 згідно умов якого відповідач гарантує (організовує та фінансує) надання медичними закладами (відповідно до правил) медичної допомоги та медичних послуг застрахованим особам в обсязі обраної програми страхування              (пункт 1.2 договору). Термін дії договору - з 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2019 року. Позивачем ОСОБА_1 , виконано умови договору в повному обсязі, сплачено                  25 березня 2019 року в повному обсязі страховий платіж разовим перерахуванням в сумі 4 681грн на рахунок відповідача.
Згідно додатку № 1 даного договору, застрахованою особою є ОСОБА_2 . Під час дії договору мали місце два звернення а саме: 01 квітня 2019 року та 12 серпня                     2019 року, позивача ОСОБА_2 , до страхової компанії, де відповідач відмовив в наданні медичних послуг, в обстеженні, в медикаментозній допомозі та не відповідав на дзвінки. Здійснив лише оплату за прийом лікаря-терапевта. В той час як відповідно до умов договору, надання відповідачем медичної допомоги повинно було відбуватися не менше, ніж до встановлення остаточного діагнозу.
В результаті невиконання відповідачем умов договору у ОСОБА_2 наявні постійні болі лівої стопи ноги та проблеми з підбором взуття. Відповідач прийняв незаконне та протиправне рішення під час страхового випадку 01 квітня 2019 року, не виконав умови договору, порушив вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порушив умови Договору добровільного медичного страхування                                                             № 294003/1100/0000684, чим завдав моральної шкоди позивачам та матеріальної шкоди позивачу ОСОБА_2 
01 квітня 2019 року о 07-38 годин ОСОБА_2 зателефонувала на виділену лінію відповідача зі свого мобільного телефону з метою запису на прийом до лікаря терапевта, скаржилася на гострий больовий синдром гомілковостопних суглобів, лише об 11-39 годин уповноважена особа, що забезпечує координує підрозділ Управління медичного страхування відповідача, зателефонувала та пообіцяла записати на прийом до лікаря на 13-00 годину. Протягом 4 годин ОСОБА_2 намагалася додзвонитися на виділену лінію та прискорити надання медичної допомоги з причин сильного болю, здійснивши з особистого телефону на виділену лінію 7 дзвінків, але відповіді не отримала.
Таким чином, після відмови виконання відповідачем договірних обов`язків позивачі за власні кошти придбали в аптеці медичні препарати, які призначила лікар як обов`язкові та термінові, необхідні у перші 5 діб лікування для зняття гострого болю. У зв`язку з повною, безпідставною відмовою відповідача в наданні послуг 02 квітня 2019 року позивач ОСОБА_2 була вимушена прибути на прийом до безкоштовного сімейного лікаря, який призначив багато аналізів, в тому числі і на ревмакомплекс, щоб виключити наявність ревматизму, після чого буде встановлено остаточний діагноз та вирішене питання щодо призначення необхідного лікування в умовах стаціонару чи в амбулаторних умовах.
12 серпня 2019 року з 07-27 годин, ОСОБА_2 зверталася на виділену лінію відповідача зі свого мобільного телефону з метою запису на прийом до лікаря терапевта. Тривалість виклику була 12 хвилин, відповіді не було.
Таким чином, 01 квітня 2019 року діями службових осіб ПрАТ «СК«УНІКА», завдана матеріальна шкода позивачам та моральна шкода позивачу ОСОБА_2 .
Просили суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 , відшкодування матеріальної шкоди в сумі 465,39 грн, відшкодування моральної шкоди в сумі                              93 620 грн та на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в сумі         46 810  грн.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПрАТ                                        «СК«УНІКА» про захист прав споживачів та відшкодування шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «СК«УНІКА» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі                              8 000 грн.
В задоволені решти позовних вимог - відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суд від 12 січня 2021 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки цього ж суду від 18 січня 2021 року, апеляційну скаргу ПрАТ «СК«УНІКА» задоволено.
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області                від 16 вересня 2020 скасовано та ухвалено нове рішення.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПрАТ «СК«УНІКА» про захист прав споживачів та відшкодування шкоди - відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
01 березня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 січня 2021 року, в якій просили скасувати оскаржувану постанову, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року - 2 270 грн.  
Ціна позову у даній справі становить 140 895,39 грн, що станом на 01 січня 2021року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб                                               (2 270 грн х 250 = 567 500 грн). 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами а) і в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню: якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.   
Посилання заявників як на підставу відкриття касаційного провадження на те, що розгляд справи проводився за правилами загального позовного провадження у зв`язку із її складністю, а судами під час розгляду справи не враховані аналогічні справи під час розгляду яких судами було застосовано положення Закону України «Про захист прав споживачів», не заслуговують на увагу, оскільки розгляд справи в загальному позовному провадженні не перешкоджає суду касаційної інстанції віднести справу до малозначних в силу статті 19 ЦПК України, а касаційний порядок оскарження судових рішень передбачено ЦПК України, а не Законом України «Про захист прав споживачів».
Аргументи касаційної скарги про застосування апеляційним судом норми права без врахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі                                         № 755/3509/18 (провадження № 61-17721св19), також не є підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки фактичні обставини у цій справі є відмінними від обставин у справі, яка переглядається.
Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку та становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.
Інші доводи на які посилаються заявники у касаційній скарзі, не спростовують віднесення цієї справи до категорії малозначних.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи              від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини   згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
З урахуванням наведеного, оскільки  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити. 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягають окремому розгляду клопотання про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 12 січня 2021 року до закінчення касаційного провадження та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаної постанови. 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 5 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про захист прав споживачів та відшкодування шкоди відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                          І. В. Литвиненко  
 
                                                                  В. С. Висоцька
 
                                                                                                      А. І. Грушицький