ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року	Львів	Справа № 460/5070/20 пров. № А/857/387/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Качмара В.Я., Кушнерика М.П. 
з участю секретаря судового засідання     Пильо І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Рівненської міської ради, Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій міста Рівного про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій міста Рівного на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року (суддя першої інстанції Борискін С.А., м. Рівне, повний текст складено 12.10.2020),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання протиправним та скасування  рішення Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій міста Рівне, виконавчого комітету Рівненської міської ради від 26.03.2020, затверджене міським головою, головою комісії від 26.06.2020 Протокол №9, а саме: п.10 в частині відміни пільгового перевезення пасажирів громадським транспортом на час дії карантину, стягнення  моральної шкоди в розмірі 40 000 грн.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року  було залучено до участі у справі в якості другого відповідача Комісію з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій міста Рівного.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та нечинним пункт 10 рішення Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій міста Рівного від 26.03.2020, оформлене Протоколом №9 оперативного засідання Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій міста Рівного, в частині відміни пільгового перевезення пасажирів громадським транспортом на час дії карантину. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Із таким судовим рішенням в частині задоволення позовних вимоги не погодилася Комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій міста Рівного виконавчого комітету Рівненської міської ради та оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення і відмовити в позові. Обґрунтовуючи незгоду, вказала, що відповідно до частини 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, серед яких визначено введення карантину, встановленого Кабінетом міністрів України. Згідно частини 1 статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом міністрів України. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету міністрів України від 1 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-СоV-2» в редакції на час прийняття оспорюваного рішення установлено, що з 12 березня 2020 року по 24 квітня 2020 року на всій території України введено карантин. Підпунктом 4 пунктом 2 Постанови Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 року встановлено, що до 24 квітня 2020 р.: регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, крім перевезення: легковими автомобілями; службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами підприємств, закладів та установ за умови забезпечення водіїв та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту в межах кількості місць для сидіння і виключно за маршрутами руху, погодженими з органами Національної поліції, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів; в одному міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспортному засобі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах, кількості пасажирів, яка одночасно не перевищує половини кількості місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу та визначених у реєстраційних документах, за умови перевезення людей у засобах індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів, крім перевезень автомобільними транспортними засобами, передбаченими в абзаці четвертому цього підпункту; в одному транспортному засобі та автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, кількості пасажирів, яка одночасно не перевищує половини кількості місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу та визначених у реєстраційних документах, за умови перевезення людей у засобах індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів;заїзд на територію автостанцій автобусів, які здійснюють перевезення пасажирів у приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, та реалізацію власниками автостанцій квитків автомобільним перевізникам, які виконують такі перевезення. Тобто  кількість місць для проїзду обмежена відповідною постановою. Також законодавством передбачено, що право на проїзд мають не лише  особи, які мають пільги, а й інші категорії, в тому числі медичні працівники та працівники об`єктів критичної інфраструктури. Тому, з метою гарантування рівних можливостей проїзду всім категоріям осіб було прийнято рішення від 26 березня 2020 року щодо відміни пільгового перевезення пасажирів громадським транспортом на час дії карантину. 
В іншій частині судове рішення сторонами оскаржено не було. 
У судовому засіданні представник виконавчого комітету Рівненської міської ради Мовчун А.І., представник Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій міста Рівного Будз П.П. підтримали апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені. 
Позивач та його представник Іовчик О.А. заперечили щодо задоволення апеляційної  скарги та пояснили, що рішення відповідача є протиправним і суд першої інстанції виніс законне і обґрунтоване рішення.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що наявні в матеріалах справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.
Судом встановлено, що розпорядженням Рівненського міського голови від 26.07.2016 № 625-р "Про комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій міста Рівного", у відповідності до Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні",   Кодексу цивільного захисту України, постанов Кабінету Міністрів України від 26.01.2015 №18 "Про Державну комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій", від 17.06.2015 № 409 "Про затвердження Типового положення про регіональну та місцеву комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій", розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації від 04.07.2016 № 396 "Про комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Рівненської області", утворено Комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій міста Рівного, а також затверджено положення даної комісії (додаток 1) та її посадовий склад (додаток 2) (а.с.70, 71-77).
Розпорядженням Рівненського міського голови від 18.08.2016 №706-р "Про внесення змін до розпорядження міського голови від 26.07.2016 №625-р "Про комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій міста Рівного" викладено в новій редакції додаток 1 до розпорядження міського голови від 26.07.2016 №625-р "Про комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій міста Рівного" (а.с.64, 65-69).
Розпорядженнями Рівненського міського голови від 26.03.2018 №242-р, від 26.03.2020 №322-р, від 13.04.2020 №343-р "Про внесення змін до розпорядження міського голови від 26.07.2016 №625-р "Про комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій міста Рівного" додаток 2 до розпорядження міського голови від 26.07.2016 №625-р "Положення про комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій міста Рівного" викладено в новій редакції (а.с.55, 56-57, 58, 59-60, 61, 62-63).
Розпорядженням Рівненського міського голови від 16.04.2020 №350-р "Про внесення змін до Положення про комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій міста Рівного, затвердженої розпорядженням міського голови від 26.07.2016 №625-р", відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", внесено зміни в додаток 1 – Положення про комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій міста Рівного, затвердженого розпорядженням міського голови від 26.07.2016 №625-р, доповнивши його таким реченням: "На період установлення (введення) в Україні або на певній території карантину, режиму воєнного стану, засідання місцевої комісії може проводитись в режимі відео конференції або аудіо конференції (дистанційне засідання)" (а.с.78).
26.03.2020 відбулося оперативне засідання Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій міста Рівного, на якому слухалось питання вжиття додаткових заходів щодо запобігання поширенню на території міста Рівного гострої респіраторної хвороби, спричиненої корона вірусом COVID-19. 
На виконання рішень Комісії з питань ТЕБ та НС Рівненської області щодо посилення обмежувальних заходів по запобіганню поширенню коронавірусної інфекції, з урахуванням розпорядження Кабінету Міністрів України про запровадження на території країни режиму надзвичайної ситуації, переведенням Єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації, комісія, зокрема, вирішила подовжити карантинні заходи на території міста Рівного до 24 квітня 2020 року та відмінити пільгове перевезення пасажирів громадським транспортом на час дії карантину. Перевезення здійснювати з 6.00 до 10.00 та з 16.00 до 20.00".
Зазначене рішення оформлене Протоколом №9 оперативного засідання Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій міста Рівного від 26.03.2020 (а.с.8-9).
Як підтверджено матеріалами справи, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.
Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_2 у період з квітня 2020 року було неодноразово відмовлено у пільговому перевезенні громадським транспортом на підставі вищевказаного рішення відповідача 2.
Не погоджуючись із рішенням Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій міста Рівного від 26.03.2020, оформленим Протоколом №9 оперативного засідання Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій міста Рівного, в частині відміни пільгового перевезення пасажирів громадським транспортом на час дії карантину, позивач звернувся до суду з позовом.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність вказаного рішення з наступних підстав. 
Частиною 2 статті 19 Конституції України від 28.06.1991 № 254к/96-ВР (далі - Конституція України) визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб визначає   Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 №1645-III   (далі - Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб", в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
Положеннями ст.1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначено, що карантин це: - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб; обмежувальні протиепідемічні заходи - медико-санітарні та адміністративні заходи, що здійснюються в межах осередку інфекційної хвороби з метою запобігання її поширенню; протиепідемічні заходи - комплекс організаційних, медико-санітарних, ветеринарних, інженерно-технічних, адміністративних та інших заходів, що здійснюються з метою запобігання поширенню інфекційних хвороб, локалізації та ліквідації їх осередків, спалахів та епідемій.
Згідно з вимогами ст.5 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" органи місцевого самоврядування у сфері захисту населення від інфекційних хвороб забезпечують проведення профілактичних і протиепідемічних заходів на територіях населених пунктів, у місцях масового відпочинку населення та рекреаційних зонах, а також робіт по ліквідації епідемій та спалахів інфекційних хвороб і вирішують питання фінансового та матеріально-технічного забезпечення цих заходів і робіт; здійснюють комплексні заходи, спрямовані на ліквідацію епідемій, спалахів інфекційних хвороб та їх наслідків.
Статтею 10 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначено, що основними принципами профілактики інфекційних хвороб є: визнання захисту населення від інфекційних хвороб одним із пріоритетних напрямів діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування; дотримання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та громадянами санітарно-гігієнічних та санітарно-протиепідемічних правил і норм при здійсненні будь-яких видів діяльності; комплексність проведення профілактичних, протиепідемічних, соціальних і освітніх заходів, обов`язковість їх фінансування; безоплатність надання медичної допомоги особам, хворим на інфекційні хвороби, у державних і комунальних закладах охорони здоров`я та в державних наукових установах; соціальний захист осіб, які хворіють на інфекційні хвороби чи є бактеріоносіями; державна підтримка відповідних наукових розробок і вітчизняних виробників медичних імунобіологічних препаратів, лікарських і дезінфекційних засобів та виробів медичного призначення, що застосовуються для профілактики, діагностики та лікування інфекційних хвороб.
Положеннями ст.29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
11.03.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (далі - Постанова), якою, відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України установлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211" заборонено, зокрема: 4) з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р.: регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями); перевезення понад 10 пасажирів одночасно в одному транспортному засобі у міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспорті, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах у звичайному режимі руху; перевезення понад 10 пасажирів одночасно в автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах в режимі маршрутного таксі; заїзд на територію автостанцій автобусів, які здійснюють перевезення пасажирів у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні, та реалізацію власниками автостанцій квитків автомобільним перевізникам, які виконують такі перевезення.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №338-р "Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації", з урахуванням поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, висновків Всесвітньої організації охорони здоров`я щодо визнання розповсюдження COVID-19 у країнах світу пандемією, з метою ліквідації наслідків медико-біологічної надзвичайної ситуації природного характеру державного рівня, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення та відповідно до статті   14   та частини другої статті 78 Кодексу цивільного захисту України установлено для єдиної державної системи цивільного захисту на всій території України режим надзвичайної ситуації до 31 жовтня 2020 року.
Отже, до повноважень Кабінету Міністрів України віднесено встановлення карантину на території держави, а до повноважень органів місцевого самоврядування відноситься вжиття комплексу профілактичних і протиепідемічних заходів, у тому числі адміністративного характеру, спрямованих для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.
При цьому Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III не врегульовує роботу громадського автомобільного транспорту в умовах введеного карантину, зокрема, щодо можливості та необхідності проведення протиепідемічних та санітарно профілактичних заходів, нормативів наповнюваності транспортних засобів, вимоги до водіїв та пасажирів щодо забезпечення засобами індивідуального захисту, тощо.
Всі зазначені вище вимоги визначаються окремими нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, рекомендаціями Головного санітарного лікаря України тощо.
Відповідно до приписів ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР до відання виконавчих органів міських рад належить: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; затвердження маршрутів і графіків руху, правил користування міським пасажирським транспортом незалежно від форм власності, узгодження цих питань стосовно транзитного пасажирського транспорту у випадках, передбачених законодавством; залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій, що не належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, до участі в обслуговуванні населення засобами транспорту і зв`язку.
Повноваження місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в умовах карантину визначено ст.30 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб".
Так, на територіях, де встановлено карантин, місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування надається право: залучати підприємства, установи, організації незалежно від форм власності до виконання заходів з локалізації та ліквідації епідемії чи спалаху інфекційної хвороби; залучати для тимчасового використання транспортні засоби, будівлі, споруди, обладнання, інше майно підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, необхідне для здійснення профілактичних і протиепідемічних заходів, із наступним повним відшкодуванням у встановленому законом порядку його вартості або витрат, пов`язаних з його використанням; установлювати особливий режим в`їзду, виїзду на території карантину та окремих адміністративно-територіальних одиниць громадян і транспортних засобів, а у разі необхідності - проводити санітарний огляд речей, багажу, транспортних засобів та вантажів; запроваджувати більш жорсткі, ніж встановлені нормативно-правовими актами, вимоги щодо якості, умов виробництва, виготовлення та реалізації продуктів харчування, режиму обробки та якості питної води; установлювати особливий порядок проведення профілактичних і протиепідемічних, у тому числі дезінфекційних, та інших заходів; створювати на в`їздах, виїздах на території карантину та окремих адміністративно-територіальних одиниць, що знаходяться на території карантину, контрольно-пропускні пункти, залучати в установленому порядку для роботи в цих пунктах військовослужбовців, працівників, матеріально-технічні та транспортні засоби підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, частин та підрозділів центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку.
Отже, відповідними нормами права передбачено можливість місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування запроваджувати на відповідних територіях чи об`єктах особливі умови пересування і перевезення, проте не надано повноважень на скасування визначених чинним законодавством пільг.
Відповідно до п.1 Положення про комісію з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій міста Рівного, затвердженого розпорядженням Рівненського міського голови від 18.08.2016 №706-р (а.с.65-69; далі - Положення), Комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій міста Рівного (далі - місцева комісія) є постійно діючим органом, який забезпечує координацію діяльності виконавчих органів міської ради, підприємств, установ та організацій, пов`язаної із забезпеченням техногенно-екологічної безпеки, захисту населення і територій міста від наслідків надзвичайних ситуацій, запобігання виникненню надзвичайних ситуацій і реагування на них.      
Пунктом 3 Положення передбачені основні завдання місцевої комісії.
Права та обов`язки місцевої комісії визначені у пунктах 4, 5 Положення.
В Основному Законі України встановлено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою (ст.1); права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ч.2 ст.3).
В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч.1, 2 ст.8 Основного Закону України).
Відповідно до положень   розділу II Конституції України, зокрема: кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч.1 ст.33); кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю (ч.1, 2 ст.43); громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (ч.1 ст.46).
Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених   Конституцією України; в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень; не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.
Пунктом 7 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; далі - Закон №3551) учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.
Відповідно до п.7 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі. Це право поширюється і на особу, яка супроводжує особу з інвалідністю I групи.
При цьому, ч.3 ст.2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.
Також, ст.38-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 № 875-XII передбачено, що особи з інвалідністю I та II групи, діти з інвалідністю та особи, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше однієї особи, яка супроводжує особу з інвалідністю I групи або дитину з інвалідністю), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі) за наявності посвідчення чи довідки, зазначених у цьому Законі, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду – також електронного квитка, який видається на безоплатній основі.
Звуження змісту та обсягу права осіб з інвалідністю на пільговий проїзд транспортом не допускається.
Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, висловленою в абз.2, 3 п.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 18.12.2018 № 12-р/2018 встановлення пільг ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність   Закону № 3551, є одним із засобів реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей. Держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності. Невиконання державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність   Закону № 3551, підриває довіру до держави.
Конституційний Суд України вважав, що соціальний захист ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, спрямований на забезпечення їм достатнього життєвого рівня. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації. Обмеження або скасування таких пільг, інших гарантій соціального захисту можливе лише у разі запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту.
Оспорюване рішення Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій міста Рівного, стосувалося обсягу прав осіб пільгових категорій на безкоштовний проїзд в міському пасажирському транспорті загального користування на території м. Рівне.
Тобто, фактично ним було скасовано пільговий проїзд для осіб, які мають право на вказані пільги згідно чинного законодавства, в тому числі для позивача, як особи, що має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що Комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій міста Рівного такими повноваженнями не наділена.
За наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірне рішення не відповідає вимогам Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та суперечить гарантіям, змісту і спрямованості діяльності держави, визначеним у Конституції України.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно задовольнив позов та визнав нечинним рішення відповідача 2, оформлене протоколом від 26.03.2020 №9, в частині скасування пільгового перевезення пасажирів громадським транспортом на час дії карантину.
З огляду на викладене, суд першої інстанції вжив заходів до всебічного і повного дослідження обставин справи і прийняв законне і обґрунтоване рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції дотримано норми матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій міста Рівного залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	М. П. Кушнерик  	
Повне судове рішення складено 15.03.2021.