Справа № 465/5883/20                                Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/3062/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:63

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       09 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Савуляка Р.В., Приколоти Т.І.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного Товариства «Оператора Газорозподільної системи «Львівгаз»  на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2020 року у справі за заявою Акціонерного Товариства «Оператора Газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_1 щодо видачі судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2020 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Акціонерного Товариства «Оператора Газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_1 щодо видачі судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.
Ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржило Акціонерне Товариство «Оператора Газорозподільної системи «Львівгаз».
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що суд проявив надмірний формалізм, зазначивши, що до заяви про видачу судового наказу не додано документів, які б вказували на місце реєстрації боржника чи право власності на квартиру, не долучено договору на розподіл природного газу, укладеного із боржником, не зазначено тарифи за відповідні періоди, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг, документів, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги, AT “Львівгаз” додало до заяви документи, виготовлені неналежним шрифтом, разом із цим, які є нечитабельними та не засвідченими, що також ускладнює їх дослідження. Разом з тим, перед відкриттям провадження суд самостійно перевіряє місце проживання боржника за адресою, що прямо передбачено ч.5 ст. 165 ЦПКУ.Звертає увагу на те, що відповідно до ст. 163 ЦПКУ не передбачено обов`язку для заявника долучати документи, що підтверджують право власності на квартиру, а AT “'Львівгаз” не може цього зробити, адже такі документи знаходяться виключно у боржника. Апелянт не може долучити до заяви довідку про склад сім`ї, адже інформація, що входить до цього документу є конфіденційною і не підлягає розголошенню, тому товариство не може отримати цей документ самостійно та надати його суду.Вважає, що заява про видачу судового наказу AT “Львівгаз” та додатки долучені до неї роздруковані належним шрифтом, є читабельними та засвідченими у відповідності до ЦПКУ (ч.5ст.95 ЦПКУ) Звертає увагу на те, що споживання газу боржником та укладення договору розподілу підтверджується, зміною показань газового лічильника, яка відображена у розрахунку заборгованості за спожитий природний газ - графа покази лічильника.         Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду.
Згідно з ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам не повністю відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
Пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч.2 ст.161 ЦПК України).
Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст.163 ЦПК України.
Зокрема, п.3 п.4, ч.3 ст.163 ЦПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Згідно з п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Як убачається зі змісту ухвали, що оскаржується, підставами відмови у видачі судового наказу суд першої інстанції виходи з того, що  заявник вказаних вимог не дотримався та звернувся до суду із заявою, додавши документи, виготовлені неналежним шрифтом, разом із цим, які є нечитабельними та не засвідченими, що також ускладнює їх дослідження. А також із поданих матеріалів заяви, заявником не додано до заяви про видачу судового наказу договорів про надання житлово-комунальних послуг, укладених із боржниками, не зазначено тарифи за відповідні періоди, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг, документів, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.
З таким висновком суду колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.
Колегія суддів визнає безпідставними посилання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на необхідність засвідчення позивачем копій документів відповідно до вимог Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації», з огляду на таке. 
Відповідно до частин першої та другої статті 23 Закону України «Про стандартизацію» від 05.06.2014 № 1315-VII, національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах. Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов`язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами.
Джерела права, які застосовуються судом встановлені статтею 3 ЦПК України. Частиною першою та другою цієї статті передбачено, що  цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.
Стандарт в розумінні статті 1 Закону України «Про стандартизацію» є нормативним документом, що встановлює для загального і неодноразового використання правила, настанови або характеристики щодо діяльності чи її результатів, та спрямований на досягнення оптимального ступеня впорядкованості в певній сфері, проте він не є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України, а отже і джерелом права, яке застосовується судом. 
Твердження суду про нечитабельність тексту заяви є необґрунтоване.
Відповідно до п.7 гл.3 розділу VI Кодексу газорозподільчих систем, затвердженого постановою НКРЕ КП від 30.09.2015 №2494, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплати рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Споживання газу боржником та укладення договору розподілу підтверджується, зміною показань газового лічильника, яка була відображена у поданому заявником розрахунку заборгованості за спожитий природний газ, що судом першої інстанції не було враховано. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що договір розподілу газу є публічно доступним – розміщеним на веб-сайті АТ «Львівгаз» тому, долучення його копії до заяви про видачу судового наказу не вимагається, відповідно до ч.9 ст. 83 ЦПК України.
Відповідно до ч.5 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи – боржника, отже відповідно до вказаних норм суд самостійно перевіряє місце проживання боржника.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За таких обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  Акціонерного Товариства «Оператора Газорозподільної системи «Львівгаз»  задовольнити.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2020 року скасувати та  направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено: 09.02.2021
Головуючий

Судді