ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 599/1334/20	Головуючий у 1-й інстанції Чорна В.Г. 	
Провадження № 22-ц/817/354/21 	Доповідач - Ходоровський М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Ходоровський М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Бершадська Г. В., 
секретаря - Панькевич Т.І. 
з участю - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 — ОСОБА_4 на рішення Зборівського районного суду від 06 жовтня 2020 року (головуючий суддя Чорна В.Г., повний текст рішення складено 06 жовтня 2020 року) у справі № 599/1334/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 31.07.2003 року у відділі РАЦС Тернопільського міського управління юстиції. 
В обгрунтування позову зазначила, що у шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 . В результаті того, що відповідач зловживав спиртними напоями, наносив їй образи та побої, між ними склалися неприязні відносини, з 2016р. вони спільно не проживають. Вважає, що сім`я розпалася і відновлена бути не може. Її намагання зберегти сім`ю не давали ніяких результатів.
Рішенням Зборівського районного суду від 06 жовтня 2020 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 31 липня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1015. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 — ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач перебував на стаціонарному лікуванні, а тому не мав змоги примиритися з дружиною у період надання судом строку для примирення.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.         Відзив мотивований тим, що шлюб має добровільний характер та грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання. Незгода позивачки продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.
У судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав та пояснив, що з позивачкою спільно не проживає 4 роки, намагався примиритись, однак примирення не відбулося.
Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Білецький Н.Т. заперечив відносно апеляційної скарги та пояснив, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, від примирення відмовляється, вважає рішення суду законним.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим 31 липня 2003 року сторони — ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1015; після одруження прізвище дружини ОСОБА_7 . 
Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_8 .
Між подружжям ОСОБА_7 склалися неприязні відносини, сторони спільно не проживають 4 роки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, від примирення відмовляється.
Згідно ухвали Зборівського районного суду від 21.07.2020 року у даній справі сторонам надавався строк для примирення 1 місяць до 21.08.2020 року.
Задовольняючи позов суд виходив з того, що між сторонами склалися неприязні відносини, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, а тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. 
З таким висновком суду слід погодитись, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частиною третьою статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.
Згідно із ч. 1 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 04.09.2019 р. у справі № 175/647/17-ц при розгляді справ про розірвання шлюбу суду слід обов`язково враховувати конституційне право особи на шлюб за вільною згодою.
З врахуванням зазначених норм права, встановлених обставин у справі, зокрема що сторони спільно не проживають тривалий час, позивачка від примирення відмовляється та за час, що надавався судом для примирення, сторони не примирилися, приймаючи до уваги добровільний характер шлюбу, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що збереження шлюбу між сторонами суперечить інтересам позивачки.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що під час зупинення провадження у справі у зв`язку з наданням строку для примирення він хворів і не мав змоги сприяти примиренню, оскільки встановлено, що надані докази на підтвердження зазначених ним обставин, зокрема виписка з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_3 №5094, вказує на те, що він перебував на стаціонарному лікуванні у Тернопільській міській комунальній лікарні швидкої допомоги з 18.09. по 25.09.2020 року, а не у період з 21.07.2020 року по 21.08.2020 року, який згідно ухвали Зборівського районного суду від 21.07.2020 року є строком для примирення сторін.
Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав його скасування не має.
Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

                               ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 — ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Зборівського районного суду від 06 жовтня 2020 року залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 11 березня 2021 року.
Головуючий 
Судді