ПОСТАНОВА
Іменем України

21 січня 2021 року 
Київ
справа №160/35/20
адміністративне провадження №К/9901/16801/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Калашнікової О.В., 
суддів: Білак М.В., Губської О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу                 за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито                   за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року (суд у складі: головуючого судді- Верби І.О.), постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року (суд у складі: головуючого судді - Малиш Н.І., суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.)

І.          СУТЬ СПОРУ
1. У січні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області (далі - відповідач, Управління, ГУ НП України у Дніпропетровській області), в якому просив:
-визнати протиправною бездіяльність Управління, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення та компенсації за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року протиправною та такою, яка порушує права позивача як людини;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення та компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року.
1.1          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова ГУ НП України у Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату непроведеної індексації грошового забезпечення позивача не відповідає вимогам частини п`ятої статті 94 Закону України від 2 липня 2015 року N 580-VIII «Про Національну поліцію», частини першої статті 2 Закону України від 03 липня 1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» та статей 18, 19 Закону України від 5 жовтня 2000 року N 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

II ОБСТАВИНИ СПРАВИ
2.          Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 28 серпня 2017 року № 269 о/с полковника поліції, заступника начальника управління -начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУ НП України в Дніпропетровській області - ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 31 серпня 2017 року.
3.          Під час проходження служби позивач отримував грошове забезпечення, але у період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року індексація грошового забезпечення позивачу виплачена не була.
4.          01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ НП України в Дніпропетровській області із заявою, у якій просив виплатити невиплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року та виплатити компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року.
5.          ГУ НП в Дніпропетровській області надано відповідь (вих. № 1 /ф-6261 /103/05- 19 від 31 жовтня 2019 року) на заяву позивача, в якій зазначено про відсутність правових підстав для нарахування та виплати сум індексації грошового забезпечення за період проходження позивачем служби у період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року, оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 «Про внесення змін до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», відповідно до якої до видів грошових доходів громадян, які підлягають індексації, віднесено грошове забезпечення поліцейських, набрала чинності                       24 жовтня 2017 року.
6.          Не погодившись з відмовою Управління, позивач звернувся до суду.

III.          ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7.          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року, позовні вимоги задоволено.
7.1.          Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення та компенсації за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року.
7.2.          Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення та компенсацію за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року.
8.          Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і підлягає обов`язковому нарахуванні та виплаті позивачу. Вказано, що Законом України «Про Національну поліцію» чітко визначено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону, а відсутність механізму виплати індексації не може позбавляти позивача права на отримання належних йому сум невиплаченого доходу.
8.1.          Також судами наголошено, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Первинною умовою нарахування компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати є наявність вини відповідача.

IV.          ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ (ЗАПЕРЕЧЕННЯ)
9.          Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Управління звернулось із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
10.          Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі на підставі пунктів 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
10.1.          У вказаній ухвалі Верховний Суд однією з підстав для відкриття касаційного провадження визначив належне обґрунтування Управлінням у касаційній скарзі підстави для відступлення від правового висновку, викладеного в постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №825/874/17, від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18. На думку скаржника, застосування вказаного правового висновку судом першої інстанції є необґрунтованим, оскільки у цих справах спірні правовідносини виникли під час проходження військової служби військовослужбовцями, а не під час проходження служби в поліції.
10.2.          Також підставою для відкриття касаційного провадження стала відсутність висновку Верховного Суду з приводу застосування норм матеріального права (частини п`ятої статті 94 Закону України від 2 липня 2015 року N 580-VIII «Про Національну поліцію», частини першої статті 2 Закону України від 03 липня 1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» та статей 18, 19 Закону України від 5 жовтня 2000 року N 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»), що пов`язані з виплатою індексації грошового забезпечення поліцейського під час проходження служби у НП України у період з            01 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року.
11.          В касаційній скарзі вказано, що суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані рішення, не звернули увагу, що на час проходження служби в поліції ОСОБА_1. (07 листопада 2015 року по 31 серпня 2017 року) не розповсюджувався Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок №1078), а тому в Управління до 24 жовтня 2017 року (внесення змін до Порядку №1078) були відсутні законні підстави для нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у 2016 та 2017 роках.
12.          При визначенні Верховним Судом позиції з приводу вимог щодо компенсації за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення, відповідач просив врахувати правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №522/5664/17, від 27 липня 2018 року у справі №815/459/18, від 22 листопада 2018 року у справі №522/1404/17. Зазначив про помилковість висновків судів попередніх інстанцій щодо зобов`язання ГУ НП у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити спірну компенсацію, оскільки право на таку компенсацію позивач набуде лише у разі встановлення факту несвоєчасної виплати сум доходу.
13.          Позивачем не подано відзиву на касаційну скаргу.

V.          ДЖЕРЕЛА ПРАВА
14.          Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
15.          Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 2 липня 2015 року № 580-VІII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VІII).
16.          Частинами першою, другою, п`ятої статті 94 Закону № 580-VІII визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
17.          Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ).
18.          Згідно зі статтею 1 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
19.          Частинами першою, п`ятою статті 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
20.          Статтею 4 Закону №1282-ХІІ передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. 

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. 

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. 

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. 

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
21.          Статтею 18 Закону України від 05 жовтня 2000 року № 2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»(далі - Закон № 2017-111) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
22.          Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції визначає Порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за N 669/28799; далі - Порядок №260).
23.          Відповідно до пункту 3 Порядку №260 до складу грошового забезпечення поліцейського входять:
1)          посадовий оклад;
2)          оклад за спеціальним званням;
3)          щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);
4)          премії;
5)          одноразові додаткові види грошового забезпечення.
24.          Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
25.          Згідно із пунктом 2 Порядку № 1078 (у редакції до 24 жовтня 2017 року) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру:
-          пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат, установлених законодавством), крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку;
-          стипендії;
-          оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер;
-          грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби;
-          розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі;
-          суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхова виплата дитині, яка народилась інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності);
-          суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
26.          Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782, яка набрала чинності 24 жовтня 2017 року, внесено зміну до пункту 2 Порядку № 1078, доповнивши абзац п`ятий після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських».
27.          Згідно із пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню:
1)          підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів;
2)          підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету;
3)          об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів;
4)          індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших
видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету;
6)          індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються;
7)          індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
28.          Згідно із абзацом 8 пункту 4 Порядку № 1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
29.          Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-111 (далі Закон №2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок - № 159).
30.          Відповідно до статті 1 Закону №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
31.          Статтею 2 Закону №2050-III передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території У країни і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
32.          Згідно зі статтею 3 Закону №2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
33.          Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону №№2050-III).
34.          Відповідно до пункту 1 Порядку № 159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи),
35.          За змістом пунктів 2, 3 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території У країни і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
36.          У пункті 4 Порядку № 159 закріплено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

VI.          ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
37.          08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року                       N460- IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон N 460-IX).
38.          Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону N 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
39.          Відповідно до частини третьої статті З КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
40.          Управління подало до Верховного Суду касаційну скаргу у цій справі у липні 2020 року.
41.          Враховуючи дату подання касаційної скарги та вказані процесуальні норми, касаційний розгляд справи здійснюється в порядку, передбаченому КАС України в редакції, що діє на момент прийняття рішення судом касаційної інстанції.
42.          Частинами першою - третьою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1,4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
43.          Предметом спору у справі, що розглядається є, зокрема, бездіяльність Управління, яка полягає у не здійсненні виплати індексації грошового забезпечення поліцейського за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року.
44.          Однією з підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі стало відсутність висновку Верховного Суду з приводу застосування норм матеріального права, які пов`язані з виплатою індексації грошового забезпечення поліцейського під час проходження служби у НП України у період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року. Вказана підстава під час розгляду справи судом касаційної інстанції підтвердилась з огляду на наступне.
45.          Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність протиправної бездіяльності, яка полягає у не здійсненні нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу у спірний період, оскільки здійснення індексації прямо передбачене Законом № 580-VІII та Законом №1282-ХІІ.
46.          Колегія суддів Верховного Суду погоджується із таким висновком з огляду на наступне.
47.          Аналізуючи правові норми Закону №2017-ІІІ та Закону №1282-ХІІ індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх
юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
48.          Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 19 липня 2019 у справі № 240/4911/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 815/2590/18, від 04 вересня 2020 року у справі № 120/2005/19-а. Однак, вказані правові висновки стосуються індексації грошового забезпечення осіб, які проходять службу в Збройних Силах України, а тому відсутні підстави для закриття касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 339 КАС України внаслідок наявності правого висновку Верховного Суду.
49.          Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 вказав, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
50.          Верховний Суд наголошує, що, згідно зі статтями 18, 19 Закону N 2017-III, індексація є відповідною соціальною гарантією, оскільки це є виплата, що спрямована на забезпечення достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати. А тому, враховуючи, що частиною п`ятою статті 94 Закону №580-VIII, на момент виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що грошове забезпечення поліцейських підлягає індексації, є обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій щодо наявності протиправної бездіяльності Управління щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року. 
51.          Доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для нарахування спірної індексації до 24 жовтня 2017 року, тобто до внесення змін до Порядку №1078, є необґрунтованими, оскільки Законом №580-VIII має вищу юридичну силу ніж Порядок №1078. 
52.          Щодо підстави для відкриття касаційного провадження, передбаченої пунктом             2 частини четвертої статті 328 КАС України, то суд касаційної інстанції приходить до висновку про відсутність її підтвердження під час розгляду справи.
53.           Верховний Суд зазначає про відсутність підстав для відступлення від позицій, викладених Верховним Судом в постановах від 12 грудня 2018 року у справі №825/874/17, від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, оскільки у цих справах спірні правовідносини виникли за інших фактичних обставин, а саме - щодо індексації грошового забезпечення військовослужбовця, а не поліцейського. 
54.          При цьому, колегія суддів Верховного Суду не погоджується із висновком судів попередніх інстанцій щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про наявність права на здійснення нарахування та виплату компенсації за несвоєчасну виплачену індексацію, враховуючи застосування до спірних правовідносин Закону №2050-III і Порядку №159. При задоволенні позовних вимог в цій частині судами було застосовано правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 11 липня 2017 року у справі №2а-1102/09/2670, в постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №185/515/16-а (2-а/185/5/17), від 14 травня 2020 року у справі 816/379/16.
55.          Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на момент звільнення ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення за спірний період виплачена не була, оскільки Управлінням право позивача на дану виплату не визнавалось. Саме це і спричинило звернення позивача до суду.
56.          Згідно із приписами статті 5 КАС України та враховуючи завдання адміністративного судочинства (частина перша статті 2 КАС України), судовому захисту підлягають лише порушені права та інтереси особи, а позовні вимоги на майбутнє.
57.          Як вже зазначалось, пунктом 4 Порядку № 1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
58.          У свою чергу, Порядком №159 передбачено, що компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, а саме: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення).

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. 
59.          Отже, особа набуває право на компенсацію у разі неотримання грошового доходу, право на яке не оспорюється, а розмір такої компенсації залежить від розміру невчасно виплаченого доходу.
60.          У даній справі позивач звернувся для захисту права на індексацію свого грошового забезпечення у відповідний період, оскільки відповідач це право не визнавав. 
61.          Відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
62.          Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, колегія суддів дійшла висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
63.          Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі №140/2006/19.
64.          Отже, нарахування індексації не є безумовним, а виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації.
65.          Враховуючи, що у цій справі встановлювалось право особи на нарахування та виплату спірної грошової суми, яка визначена не була, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що позовна вимога про нарахування та виплату компенсації за невчасно виплачену індексацію заявлена передчасно, відносно майбутніх правовідносин та подій, котрі ще не склались(Управління не здійснило обчислення розміру індексації за спірний період), отже задоволенню не підлягає.
66.          Є необґрунтованими посилання судів попередніх інстанцій, при задоволенні позовних вимог в частині компенсації, на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 11 липня 2017 року у справі №2а-1102/09/2670, в постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №185/515/16-а (2-а/185/5/17), від 14 травня 2020 року у справі №816/379/16, оскільки спірні правовідносини у цих справах виникли за інших фактичних обставин, а саме - щодо виплат, стосовно яких відсутній спір про право на них (пенсійні виплати, заробітна плата, виплата заробітної плати за рішенням суду).
67.          Також посилання Управління (в контексті відсутності права у позивача на спірну компенсацію) в касаційній скарзі на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 20 лютого 2018 року у справі №522/5664/17, від 27 липня 2018 року у справі №815/459/18, від 22 листопада 2018 року у справі №522/1404/17 - є необґрунтованими, оскільки у вказаних справах правовідносини виникли у зв`язку із компенсацією доходів внаслідок порушення строків виплати суми недоотриманих пенсійних виплат за рішенням суду.
68.          Частинами першою, третьою статті 351 КАС України визначено, що суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
69.          Враховуючи, що судами першої та апеляційної інстанції неправильно були застосовані норми матеріального права (статті 2, 4 Закону №2050-III, пунктів 2, 3 Порядку №159), оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню в частині позовних вимог щодо компенсації за несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення. В цій частині необхідно прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки вони заявлені позивачем передчасно. В іншій частині позовних вимог рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року - необхідно залишити без змін.

V. СУДОВІ ВИТРАТИ
70.          З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі № 160/35/20 в частині позовних вимог про визнання протиправної бездіяльності Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області у ненарахуванні та невиплаті компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2017 року та зобов`язання нарахувати, виплатити ОСОБА_1 вказану компенсацію - скасувати. В цій частині прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині позовних вимог рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі № 160/35/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                          О.В. Калашнікова

                                                                                          М.В. Білак

                                                                                          О.А. Губська