ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

18 березня 2021 року                                                                        м.Суми
                                                               Справа №591/3425/20 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/463/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
з участю секретаря судового засідання – Чуприни В.І.
сторони:
позивач – Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Шелєхової Г.В., в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст рішення складено 16 січня 2021 року, –
ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої вимоги мотивує тим, що позичальник ОСОБА_2 відповідно до укладеного договору № б/н від 15 квітня 2010 року отримав кредит у розмірі 3100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його спадкоємцем є ОСОБА_1 . Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становила 6031 грн 22 коп., яка складається з: 3105 грн 97 коп. – заборгованість за кредитом; 2293 грн 55 коп. – заборгованість за відсотками; 631 грн 70 коп. – заборгованість з комісії та пені.
Враховуючи приписи статей 1281, 1282 ЦК України позивачем на адресу державної нотаріальної контори та відповідачки направлялись претензії кредитора, які не були задоволені.
Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 6031 грн 22 коп. за кредитним договором № б/н від 15 квітня 2010 року та судові витрати.
Зарічний районний суд м. Суми заочним рішенням від 16 січня 2021 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовив у зв`язку з їх необґрунтованістю.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального і матеріального права, з неналежним дослідженням доказів, неповним встановленням обставин справи, за невідповідності висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що банк виконав вимоги ст. 1281 ЦК України, своєчасно пред`явивши вимоги до спадкоємця через нотаріуса. 
Вказує на те, що відповідачка не відмовилася у встановлений законом строк від прийняття спадщини, а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вона прийняла спадщину після померлого ОСОБА_2 , до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов`язання померлого позичальника. В свою чергу відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції не встановив, кому на праві власності належить нерухоме майно, в якому був зареєстрований та проживав спадкодавець на день його смерті, а також не перевірив відомості щодо наявності речових прав на рухоме та нерухоме майно, хоча в анкеті-заяві позичальник зазначав про належність йому на праві власності нерухомого майна.
Банк своєчасно та в установленному законом порядку звернувся з вимогами про стягнення заборгованості, розмір заявленої суми обгрунтований, обраний спосіб захисту відповідає вимогам закону. В свою чергу відповідачка не надала належних доказів, що спадкове майно відсутнє, або розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту. Таким чином на відповідачці лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця в повному обсязі. 
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 15 квітня 2010 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. 11).
До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджений наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 (а. с. 12-35).
        ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а. с. 39).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 10 січня 2016 року становить 6031 грн 22 коп., яка складається з: 3105 грн 97 коп. – заборгованість за кредитом; 2293 грн 55 коп. – заборгованість за відсотками; 631 грн 70 коп. – заборгованість з комісії та пені(а. с. 7-10).
10 жовтня 2014 року АТ КБ «ПриватБанк» надіслав претензію кредитора № SAMDN55000032775446 від 16 вересня 2014 року до першої Сумської державної нотаріальної контори (а. с. 40-44).
Згідно реєстраційного штампу від 22 жовтня 2018 року банк отримав відповідь нотаріальної контори, датовану 16 жовтня 2014 року про прийняття 14 жовтня 2014 року вимоги (претензії) кредитора до спадкоємців ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та заведення спадкової справи за № 561/2014. Повідомлено, що станом на 16 жовтня 2014 року спадкоємці із заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору не зверталися (а. с. 45).
17 липня 2019 року банк направив відповідачці лист-претензію від 11 липня 2019 року, згідно з якою пред`явив свої вимоги (а. с. 46-48).
14 жовтня 2014 року була заведена спадкова справа №561/20 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а. с. 123-130).
Згідно довідки КП «Сумижитло» СМР від 21 жовтня 2014 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: власник – ОСОБА_1 , син – ОСОБА_3 (1993 року народження) та був зареєстрований чоловік – ОСОБА_2 з 24 травня 1994 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 126).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що після ОСОБА_2 залишилось будь-яке спадкове майно, в процесі розгляду справи представником позивача жодних клопотань про витребування вказаної інформації не заявлялося. Той факт, що позичальник був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 не свідчить про те, що йому належала вказана квартира на праві власності. При цьому, в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , відсутні будь-які дані про наявність у нього спадкового майна.
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом  відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
У відповідності до вимог ч. ч. 1-3 ст. 1281 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. 
Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. 
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. 
У відповідності до положень ст. 1282 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. 
Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. 
У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Після внесення змін Законом України від 03.07.2018 року абзац другий ч. 2 ст. 1282 ЦК України має наступну редакцію: у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. 
Таким чином, відповідно до наведеної норми матеріального права, кредитор може звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості померлого боржника з його спадкоємців шляхом накладення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. При цьому спадкоємці несуть відповідальність по зобов`язанням померлого боржника в межах вартості майна, одержаного у спадщину. 
Дійсно, відповідно до матеріалів справи відповідачка зареєстрована за адресою, за якою на момент смерті проживав ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_2 . Проте, даний факт не свідчить, що вказана квартира належала померлому на праві власності. 
Жодних доказів про наявність у померлого ОСОБА_2 спадкового майна позивачем суду не надано. Відсутні такі відомості і у матеріалах спадкової справи.
Стосовно доводів скаржника, що суд не перевірив, хто є власником квартири за адресою реєстрації спадкодавця, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень частин 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частин 1 та 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Позивач мав право у разі неможливості самостійно надати докази подати суду першої інстанції відповідно до приписів ст. 84 ЦПК України клопотання про витребування доказів судом.
Також слід зазначити, що на момент смерті ОСОБА_2 , як вбачається з довідки КП «Сумижитло» СМР разом з ним, окрім відповідачки ОСОБА_1 , проживав син – ОСОБА_3 , 1993 року, тобто відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України останній також прийняв спадщину. З наведеного вбачається, що банком було заявлено позов не до всіх спадкоємців після померлого ОСОБА_2 . 
Крім того, в даній справі, рішення в якій переглядається, позивач звернувся до спадкоємиці після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 квітня 2010 року, хоча в даному випадку кредитор має право на захист порушеного права в інший спосіб: шляхом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості померлого боржника з його спадкоємців шляхом звернення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. 
За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Інші доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд – 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Зарічного районного районного суду м. Суми від 16 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                         Т.А. Левченко

Судді :                                                  В.І. Криворотенко

       С.С. Ткачук