ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/271/21 Справа № 211/1749/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 лютого 2021 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
       Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень без застосування конфіскації.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп.
        ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 21.03.2019 року о 11.20 годині в м.Кривий Ріг, по вул. Нікопольське шосе, елек. оп. №45, здійснював провадження господарської діяльності без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, а саме: надання послуг з перевезення пасажирів на таксі у кількості 2 пасажира на КТЗ ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим порушено вимоги ч. 1 ст. 164 КУпАП та ст. 29 Закону України “Про автомобільний транспорт”. 

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
       Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2019 року та скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
       Стосовно пропущеного строку на апеляційне оскарження зазначає, що вказана постанова була винесена без його участі та на його адресу копія постанови не надходила, судові повістки про виклик до суду він також не отримував. Про наявність постанови дізнався з повідомлення від Довгинцівського районного ВДВС м. Кривого Рогу.
       В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про здійснення ним господарської діяльності на постійній основі, систематично три і більше разів з надання платних послуг з перевезення пасажирів.
       Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що він отримував прибуток за надання послуг з перевезення пасажирів.

Позиція учасників апеляційного перегляду.
       В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений належним чином. 22 лютого 2021 року надіслав заяву про розгляд апеляційної скарги за його відсутністю.

Мотиви апеляційного суду.
       Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку. 
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 10 травня 2019 року. З матеріалів слідує, що справу було розглянуто за відсутності учасників, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 безпосередньо після розгляду справи не отримував, апеляційна скарга останньою подана до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 25 січня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що копію оскаржуваної постанови апелянт отримав в січні 2021 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення. 
Апеляційним переглядом встановлено, що в порушення зазначених вимог закону, районним судом належним чином не були з`ясовані обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам КУпАП.
Як слідує з постанови місцевий суд, визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, взяв за доказ його винуватості протокол про адміністративне правопорушення, додатковими обґрунтуваннями, фототаблицею, полісом №0512287, відеозаписом правопорушення.
Так, згідно протоколу,  ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 21.03.2019 року о 11.20 годині в м.Кривий Ріг, по вул. Нікопольське шосе, елек. оп. №45, здійснював провадження господарської діяльності без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, а саме: надання послуг з перевезення пасажирів на таксі у кількості 2 пасажира на КТЗ ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим порушено вимоги ч. 1 ст. 164 КУпАП та ст. 29 Закону України “Про автомобільний транспорт”. 
Однак, згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає за здійснення господарської діяльності без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону. 
При цьому, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. 
В свою чергу, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.
Господарською діяльністю відповідно до п. 1. 32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» є будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. 
Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво – це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.
Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 року №222-VIII за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.
Разом з тим, відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик. 
Однак, матеріали справи не містить відомостей про те, що вчинені ОСОБА_1 дії є регулярними та систематичними, а навпаки свідчать про те, що ці його дії носять разовий характер, що виключає можливість зробити висновок про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності в галузі надання послуг з перевезення пасажирів, без оформлення ліцензії, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП. 
       Таким чином, сукупність вказаних обставин свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо відсутності події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, так як обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи, тому на підставі наявних матеріалів справи апеляційний суд позбавлений дійти безсумнівного висновку щодо винуватості особи, щодо якої складено протокол, що виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 за вказаною правовою кваліфікацією, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
       З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені в постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а тому постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
       Керуючись ст. 294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
               
        Поновити особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2019 року.
Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  - задовольнити.
Постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2019 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП — скасувати.
       На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
       
       Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                                          Г.П. Слоквенко