ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 березня 2021 року           справа №200/11609/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Гаврищук Т.Г.
суддів:                       Блохіна А.А. 
                                  Сіваченка І.В.
за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.
за участю сторін по справі:
позивач: не прибув
відповідач1: Вірченко Ю.М.
відповідач2: не прибув
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України  на ухвалу  Донецького окружного адміністративного суду (суддя Чекменьов Г.А.) від 11 грудня 2020 року (повний текст рішення складено 11 грудня 2020 року) у справі №200/11609/20-а за позовом Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2020 року до суду першої інстанції надійшла заява приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича про забезпечення позову, який буде поданий в адміністративній справі до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України.
У заяві про забезпечення позову приватний виконавець Літвиненко О.В. просив:
-зупинити дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 08.12.2020 року, яке оформлено протоколом № 47, в частині притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 (свідоцтво про право здійснення діяльності приватного виконавця № 0250 від 27.11.2018 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності;
зобов`язати Міністерство юстиції України утриматися від дій по видачі наказу про уведення в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 08.12.2020 року, яке оформлено протоколом № 47 в частині притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності;
заборонити відповідачам вносити в реєстр приватних виконавців інформацію про рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 08.12.2020 року, яке оформлено протоколом № 47, в частині притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у зупинення діяльності.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником вказано, що в зв`язку з прийнятим незаконним рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності, в реєстр приватних виконавців буде внесено відповідний запис, видалення якого не передбачено та не є можливим технічно.
Оскільки введення в дію рішення тягне за собою наслідки фактичного накладення на виконавця стягнення, що призведе до блокування роботи останнього, а у разі скасування оскаржуваного рішення запис про застосування стягнення залишиться в реєстрі - існує пряма необхідність забезпечити позов шляхом зобов`язання (заборони) Міністерство юстиції України утриматися від дій по видачі наказу про уведення в дію рішення Дисциплінарної комісії. Не застосування такого заходу забезпечення позову унеможливлює відновлення порушених прав приватного виконавця у випадку задоволення позову, який підготовлено позивачем до подання в суд.
Заявник також звертає увагу на порушення його права на працю, оскільки отримання виконавцем основної винагороди від здійснення своєї професійної діяльності є - єдиним джерелом доходу. Окрім того, зупинення діяльності приватного виконавця, може завдати неприпустимої шкоди законним правам та інтересам стягувачів за виконавчими провадженнями, які знаходяться на примусовому виконанні у виконавця.
Станом на 09.12.2020 року згідно з відомостями, що містяться у автоматизованій системі виконавчого провадження, у приватного виконавця Літвиненко О. В. на примусовому виконанні знаходиться 144 відкритих виконавчих проваджень, в процесі торгів в системі СЕТАМ знаходиться 13 лотів.
При зупиненні своєї професійної діяльності приватний виконавець позбавляється права на відкриття нових і прийняття рішень щодо вже відкритих виконавчих проваджень, після проведення електронних торгів не зможе видати покупцям Постанови про проведені електронні торги, що також порушить права покупців. Через відповідні дії Дисциплінарної комісії, приватний виконавець фактично позбавляється можливості на здійснення своїх посадових функції.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11грудня 2020 року заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, задоволено частково, зупинено дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 08.12.2020 року, яке оформлено протоколом № 47, в частині притягнення приватного виконавця Літвиненко О. В. (свідоцтво про право здійснення діяльності приватного виконавця №0250 від 27.11.2018 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності, до набрання законної сили відповідним судовим рішенням. У задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Міністерством юстиції України подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Апелянт зазначив, що судом першої інстанції не було наведено обґрунтування очевидності порушення прав, свобод та інтересів заявника, а також того, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та втрат. Судом першої інстанції не враховано, що рішення Дисциплінарної комісії є актом індивідуальної дії, при оскарженні якого застосування заходів забезпечення позову є недоцільним. Окрім того, у разі задоволення позову, рішення суду щодо визнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної комісії не потребує виконанню, оскільки воно встановлює лише його правомірність або неправомірність.
Позивач та відповідач2, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача1, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.  
Положеннями частини першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з пунктом 1 частини першої та частиною другою статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2)забороною відповідачу вчиняти певні дії;3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
З аналізу наведених правових норм випливає, що метою забезпечення адміністративного позову є захист прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів. Відтак, вжиття судом заходів забезпечення позову покликане своєчасно унеможливити настання негативних та непоправних наслідків, які можуть настати в результаті невжиття таких заходів. Тобто, невідворотність наслідків означатиме, що спірні правовідносини не зможуть існувати в майбутньому у первісному вигляді у випадку незастосування заходів забезпечення позову.
Суд у кожному випадку повинен встановити чи є захід забезпечення позову, про який клопоче позивач, таким, що відповідає меті і завданням правового інституту забезпечення позову. Також, суд має вказати мотиви, які слугували причиною постановленню ухвали про забезпечення позову, зокрема, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Як вбачається з матеріалів справи, спірним є рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 08.12.2020 року, яке оформлено протоколом № 47, в частині притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 (свідоцтво про право здійснення діяльності приватного виконавця № 0250 від 27.11.2018 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності.
Колегія суддів вважає, що фактично метою звернення заявника до суду із заявою про забезпечення позову, є зупинення дії дисциплінарного стягнення, законність чи протиправність накладення якого є предметом дослідження за результатами окремого судового розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на те, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь заявника, оскільки оскаржуване рішення вважатиметься скасованим з моменту набрання судовим рішенням законної сили.
Таким чином, задоволення даної заяви про забезпечення позову, шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про накладення дисциплінарного стягнення шляхом зупинення діяльності Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1 та заборони його реалізації, є фактично продовженням виконання скаржником своїх службових обов`язків.
Проте, ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою зміни таких правовідносин.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним судом у постанові від 18 лютого 2021 року у справі № ЗД/380/35/20.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заяви приватного виконавця про забезпечення позову та як наслідок, відсутності правових підстав для його задоволення. 
За таких обставин, судом першої інстанції безпідставно застосовані заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 08.12.2020 року, яке оформлено протоколом № 47, в частині притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 (свідоцтво про право здійснення діяльності приватного виконавця № 0250 від 27.11.2018 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності, до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.
Враховуючи наведені обставини в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що порушення наведених норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.
Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року у справі №200/11609/20-а - задовольнити.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року у справі №200/11609/20-а - скасувати.
У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - відмовити.
Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні року.
Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 09 березня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 09 березня 2021 року та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення..

Головуючий:                                                                                Т.Г. Гаврищук 

Судді:                                                                                          А.А. Блохін

                                                                                                    І.В. Сіваченко