Ухвала
 
11 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 711/11139/18
провадження № 61-3688ск21
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В., 
 
розглянувши касаційну скаргу Черкаської обласної прокуратури на постанову Черкаського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, прокуратури Черкаської області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури,
 
ВСТАНОВИВ:
 
В грудні 2018 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати незаконною бездіяльність Управління Служби безпеки в Черкаській області, ГУ НП в Черкаській області та прокуратури Черкаської області, яка виразилася в неповерненні йому вилучених в нього в межах кримінального провадження від 28 вересня 2015 року № 12015250000000407 за частиною третьою статті 190 КК України під час обшуку 12 листопада 2015 року засобів захисту рослин, а також у невідшкодуванні їх вартості в сумі 314 192,72 грн; стягнути за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на його користь 314 192,72 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що 28 вересня 2015 року слідчим управлінням ГУ НП в Черкаській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне провадження № 12015250000000407 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 190 КК України за фактом шахрайства. 12 листопада 2015 року в межах вказаного кримінального провадження було проведено обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку були вилучені належні йому засоби захисту рослин на загальну суму 314 192,72 грн, що підтверджується рахунками-фактурами про їх придбання. Він постійно наголошував працівникам правоохоронних органів, що в силу хімічних властивостей добрива потребують спеціальних умов зберігання (температура, вологість) і просив передати їх йому на відповідальне зберігання. Також він неодноразово звертався зі скаргами на бездіяльність слідчого щодо неповернення речових доказів. Лише в липні 2017 року слідчий дозволив йому забрати вилучене майно. Прибувши до приміщення, де зберігалося вилучене майно, він виявив відсутність добрив. Натомість у пластикових каністрах, без будь-яких етикеток чи розпізнавальних знаків була налита звичайна вода без запаху та кольору. Такими спільними діяннями (діями і бездіяльністю) співробітників та посадових осіб Управління Служби безпеки України в Черкаській області та ГУ НП в Черкаській області йому було завдано майнової шкоди в розмірі 314 192,72 грн, а також моральної шкоди, яку він оцінив у розмірі 100 000 грн.
 
Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 17 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 17 січня 2020 року скасовано і ухвалено нову постанову, якою позов задоволено. 
 
Стягнуто за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ФОП ОСОБА_1 314 192,72 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
06 березня 2021 року Черкаська обласна прокуратура засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Черкаського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року в указаній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. 
 
Предметом позову у цій справі є відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 250 = 567 500,00 грн) та становить 414 192,72 грн. Справа є незначної складності, ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.
Обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження заявник покликається на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що дана справа має виняткове значення для заявника та становить суспільний інтерес.
 
Посилання Черкаської обласної прокуратури у касаційній скарзі на те, що справа має виняткове значення для заявника та становить суспільний інтерес не є достатніми для застосування пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 
 
Верховний Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.
 
Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
 
Сама по собі незгода заявника із судовими рішеннями, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
 
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
 
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Оскільки оскаржувана постанова Черкаського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року ухвалена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Черкаської обласної прокуратури на постанову Черкаського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, прокуратури Черкаської області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури. 
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                  А. І. Грушицький
 
                                                                                                             В. С. Висоцька
 
                                                                                                             І. В. Литвиненко