ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/357/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, третя особа - Приватний нотаріус прилуцького нотаріального округу Чернігівської області Радченко Світлана Віталіївна про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в порядку ст.383 КАС України, в якій просить постановити окрему ухвалу, якою визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо надання неправдивої довідки про розмір нарахованої, але недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.04.2018 у справі №825/1409/18 для подальшої видачі свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію в сумі 22321,05 грн, яка входить до складу спадщини за законом неправомірними та зобов`язати видати.
Заява обґрунтована тим, що боржник при виконанні судового рішення вчинив протиправні дії, видавши довідку з неправдивими даними щодо суми доплати за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.04.2018 у справі №825/1409/18.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо надання неправдивої довідки про розмір нарахованої, але недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.04.2018 у справі №825/1409/18 неправомірним. Винесено окрему ухвалу Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо невиконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі №620/357/20. Направлено окрему ухвалу на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню рішення суду від 04.03.2020 у справі №620/357/20. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області строк у тридцять днів для надання відповіді до суду про виконання ним окремої ухвали.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині задоволення заяви та прийняти нову про відмову у задоволенні заяви. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Скаржник вважає, що своєю ухвалою суд змінює зміст резолютивної частини судового рішення, адже на відповідача не було покладено зобов`язань видати довідку із зазначенням суми доплати в розмірі 22321,05 грн, при цьому сума такої доплати нараховано на виконання постанови №103, а не рішення суду. Крім того, відсутній спір в частині поновлення строку звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
У відповідності до ст. 124 Конституції України  судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Положеннями ч. 2 ст. 14 КАС України також передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 6 статті 383 КАС України встановлено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Як вбачається із матеріалів справи, 04.03.2020 Чернігівським окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі №620/357/20, яким позов задоволено частково, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області видати довідку про розмір нарахованої, але недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі №825/1409/18.
Виконання судового рішення у даній справі вимагає від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вчинення певних дій в межах повноважень, а саме видання довідки із зазначенням суми нарахованої, але недоотриманої пенсії ОСОБА_2 на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі №825/1409/18.
Разом із тим, Головне управління ПФУ в Чернігівській області на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі №620/357/19 видало позивачу довідку, в якій вказало, що доплата ОСОБА_2 на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі №825/1409/18 становить 0,00 грн.
При цьому, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі №620/357/20 встановлено, що відповіддю на адвокатський запит від 12.09.2019 №12866/04-25 було повідомлено позивача, що відповідно до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2 по рішенню суду було проведено перерахунок пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103. Відповідно до вимог цієї постанови, доплата пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 22321,05 грн мала виплачуватися протягом 2019-2020 років.
Таким чином, доплата ОСОБА_2 на підставі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі №825/1409/18 становить 22321,05 грн, що зазначається самим відповідачем та встановлено у рішенні суду від 04.03.2020 у справі №620/357/20.
На підставі вищевикладене суд першої інстанції вірно вказав, що видана довідка не відповідає даним, що були зазначені у судовому рішенні.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви позивача в частині визнання неправомірними дій, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі №620/357/20 в частині видання довідки та зазначення в ній недостовірних даних.
Доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі не можуть спростовувати висновків суду першої інстанції, що були викладені у судових рішення від 11.04.2019 у справі №825/1409/18, від 04.03.2020 у справі №620/357/20 при розгляді даної заява, незгода з такими висновками може бути підставою для їх оскарження в апеляційному чи касаційному порядках.
Щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області видати довідку, суд першої інстанції вірно вказав, що приписи ч.6 ст.383 КАС України позбавляють суд можливості вчиняти будь-які інші дії за результатами розгляду заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, окрім встановлених ст.249 КАС України.
Так, відповідно до ч.1 ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Враховуючи викладене, є обгрунтованим висновок суду першої інстанції щодо необхідності постановлення окремої ухвали, яку направити на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню рішення суду від 04.03.2020 у справі №620/357/20.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 22.02.2021.

Головуючий-суддя:	А.Ю. Кучма	
 	 	
Судді:	В.О. Аліменко	
 	 	
 	Н.В. Безименна