ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 756/6000/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Луценко О.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  25 січня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
           головуючого судді:	 	Беспалова О. О.	
           суддів:	 	Грибан І.О., Ключковича В. Ю.	
           за участю секретаря:	 	Волошка О.Л.	

представника третьої особи Сказки М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 02 грудня 2020 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлова Олександра Володимировича, третя особа - Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до Головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлова Олександра Володимировича, третя особа - Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, серія АС № 0000009743 від 10.04.2020 року, винесену головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павловим Олександром Володимировичем за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а також закрити провадження у справі;
- визнати протиправними дії Головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлова Олександра Володимировича щодо тимчасового затримання легкового автомобіля «Hyundai Elantra» р.н. НОМЕР_1 , що належить позивачу шляхом складання Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу № 108 від 10.04.2020 року та визнати такий акт недійсним. 
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою та посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги адміністративного позову у повному обсязі. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів порушення позивачем п. «в» п. 15.10 розділу 15 ПДР України, оскільки інспектором грубо порушено вимоги закону під час фіксування правопорушення та складення постанови, будь-які заміри інспектором в присутності позивача здійснено не було. 
До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні представник третьої особи щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечено. Представником Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зазначено, що з наданих до матеріалів справи копій фотофіксації візуально вбачається зупинка позивачем транспортного засобу на тротуарі із залишенням для руху пішоходів меншу двох метрів. 
Крім того, представником зазначено, що заміри відстані інспектором не проводились, однак на фотознімках очевидно, що відстань від транспортного засобу до встановленої клумби менша допустимої. 
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 10.04.2020 року головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павловим Олександром Володимировичем о 16 год. 29 хв. на бульв. Лесі Українки 3, в м. Києві зафіксовано зупинку транспортного засобу «Hyundai Elantra», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , залишено для стоянки на тротуарі, де для пішоходів залишилося менше 2м, чим порушено пункт 15.10, «в» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 та адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП. Постановлено застосувати адміністративне стягнення до позивача у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
Не погоджуючись з прийнятим суб`єктом владних повноважень рішенням про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до приписів ст. 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.
Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та шостою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152 1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152 1 цього Кодексу.
Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб, зокрема, розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: зупинка забороняється на тротуарах за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м (п. «в» п. 15.10 розділу 15 ПДР України).
При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).
Разом з тим, положеннями вказаної норми регламентовано, що Порядок тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до приписів п. 7 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 р. № 990 у разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, інспектор з паркування складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу і виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, а якщо правопорушення може бути усунуте водієм у максимально короткий строк, інспектор з паркування не складає зазначений акт і не здійснює тимчасове затримання транспортного засобу, але виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення.
Згідно з розділом 7 Положення про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 19.11.2018 року № 2089 у структурі Департаменту утворюється управління (інспекція) з маркування, положення про яке затверджується наказом Департаменту. У складі управління (інспекції) з паркування Департаменту діють інспектори з паркування. 
Інспектори з паркування управління (інспекції) з паркування Департаменту для виконання покладених на них завдань мають право: здійснювати фіксацію порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів у режимі фотозйомки, відеозапису; розглядати справи про адміністративні правопорушення, на розгляд яких їх уповноважено; складати протоколи про адміністративні правопорушення, виносити постанови про накладання адміністративних стягнень, накладати адміністративні стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису); розміщувати на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про накладання адміністративних стягнень або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивач здійснив зупинку транспортного засобу на тротуарі, залишивши для руху пішоходів менше 2 метрів, чим порушив п. «в» п. 15.10 розділу 15 ПДР України.
Вирішуючи питання щодо правомірності та обґрунтованості відповідних висновків контролюючого органу, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до пп. "в" п.15.10 ПДР України зупинка забороняється на тротуарах за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
За визначенням п. 1.10 ПДР України тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном. 
Тобто, з наведеного вбачається, що об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 3 ст. 122 КУпАП є, зокрема, встановлення факту не дотримання водієм під час зупинки та тротуарі відстані, щонайменше 2 метри між його транспортним засобом та будівлею.
При цьому, доводи представника третьої особи щодо необхідності вимірювання відстані від транспортного засобу до встановленої на тротуарі клумби є безпідставними, оскільки таку, згідно наданих копій фото фіксації, розміщено на самому тротуарі, а не обмежено його розміри. 
Колегія суддів зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18 липня 2019 року по справі № 216/5226/16-а, належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з приписами ч.1 ст. 72 та ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що наявні у матеріалах справи копії фотофіксації автомобіля з державним номерним знаком НОМЕР_1 не є неналежним доказом порушення позивачем п.п.15.10 (в) ПДР України, оскільки не містить інформації щодо предмету доказування, зокрема, з даних копій фотофіксації не вбачається, що автомобіль позивача розміщений на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.
Не доведення відповідачем факту порушення позивачем п.п.15.10 (в) ПДР України відповідно свідчить про не доведення факту створення транспортним засобом позивача суттєвих перешкод дорожньому руху або загрози безпеці руху.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо вчинення позивачем адміністративного порушення відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 122 КУпАП. 
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Принцип презумції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
У свою чергу відповідно до приписів ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас, з огляду на те, що відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 3 ст. 122 КУпАП, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для прийняття оскаржуваної постанови у відповідача були відсутні та відповідно були відсутні підстави для тимчасового затримання легкового автомобіля, що належить позивачу. 
З огляду на зазначене, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність прийнятого відповідачем рішення, оскільки склад інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення - відсутній. 
При цьому, колегія суддів вважає обґрунтованими зауваження апелянта про помилковість висновку суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки з аналізу наведених вище норм законодавства слідує, що у відповідних категоріях справ обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення покладається саме на суб`єкта владних повноважень, який в даному випадку відповідачем не виконаний. 
Відтак, позиція суду першої інстанції щодо доведеності факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є помилковою, а оскаржувана постанова протиправною.
З урахуванням недоведеності складу правопорушення в діях позивача суд апеляційної інстанції вважає дану обставину достатньою для задоволення позову, а надання висновку щодо інших аргументів апелянта в цій частині - недоцільним.
У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Крім того, згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, вимога апелянта про закриття провадження підлягає задоволенню.
Отже, колегією суддів встановлено, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду першої інстанції та приймаються колегією суддів у відповідній частині в якості обґрунтованих.
При цьому, позовні вимоги в частині визнання недійсним Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу № 108 від 10.04.2020 року задоволенню не підлягають, оскільки оскаржуваний акт лише фіксує стан транспортного засобу при тимчасовому затриманні, факт доставлення транспортного засобу на штрафмайданчик та ін. при цьому не породжує для позивача жодних прав чи обов`язків. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч.1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно ч. 6 статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Положеннями ч.7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
За наведених обставин, та враховуючи, що позивачем під час звернення до суду з адміністративним позовом судовий збір підлягав сплаті у розмірі 420, 40 грн та за звернення до суду із апеляційною скаргою у розмірі 630,60 грн., а також те, що вимоги позовної заяви та апеляційної скарги задоволено частково, суд дійшов висновку, що витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору у загальному розмірі 1051,00 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 242, 271-272, 286, 308, 310, 315, 317, 321-322, 325 КАС України, суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 02 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлова Олександра Володимировича, третя особа - Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправної та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія АС № 0000009743 від 10.04.2020 року.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП закрити.
Визнати протиправними дії Головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Голосіївського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлова Олександра Володимировича щодо тимчасового затримання легкового автомобіля «Hyundai Elantra» р.н. НОМЕР_1 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Стягнути з Департаменту транспортної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (ЄДРПОУ 37405284, вул. Леонтовича, 6, м. Київ, 01030) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1051 грн. (одна тисяча п`ятдесят одна) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                О. О. Беспалов
Суддя                                                                                            І. О. Грибан
Суддя                                                                                             В. Ю. Ключкович
(Повний  постанови складено 25.01.2021р.)