П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 лютого 2021 р.	м. Одеса	Справа № 420/4209/19	

 	                     Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.                      рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса                      14 січня 2020 року	

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року, у справі за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 , за участі третьої особи – ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання привести об`єкт самочинного будівництва у первісний стан, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року задоволено позовні вимоги.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як у межах спірних правовідносин контролюючим органом не доведено, що реконструкцію спірного об`єкту будівництва проведено без наявності необхідних дозвільних документів.
В даному випадку, апелянт посилається на довідку будівельного експерта в якій зазначено, що позивачем проведено реконструкцію об`єкта нерухомості без порушення капітальних несучих стін, а тому реконструйований об`єкт нерухомості не підлягає введенню в експлуатацію.
Крім того, апелянт зазначає, що ним вчинялись дії щодо усунення виявлених порушень, а також сплачено накладені на нього штрафні санкції.
Внаслідок чого, апелянт вважає, що у межах спірних правовідносин відсутні достатні підстави для зобов`язання його привести об`єкт будівництва у первісний стан.
В свою чергу, третьою особою подано відзив на отриману апеляційну скаргу, а контролюючим органом свої письмові пояснення щодо обставин справи, з яких вбачається, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як відповідачем проведено реконструкцію належного йому об`єкту нерухомості без отримання необхідних дозвільних документів та не усунуто виявлені контролюючим органом порушення у межах встановлених строків.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради проведено позапланову перевірку дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті будівництва, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт № 001500 від 13 листопада 2018 року, яким встановлено що ОСОБА_1 , який є власником об`єкта нерухомості на підставі договору міни № 1/98-00015 від 17 січня 1998 року, виконано будівельно-монтажні роботи з реконструкції літньої кухні та гаражу, шляхом надбудови другого поверху.
При цьому, до перевірки ОСОБА_1 не надано документів, які дають право на виконання будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, а також не надано документу, що підтверджує право власності на земельну ділянку за цією адресою.
На підставі виявлених порушень, 13 листопада 2018 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил в якому зазначено про необхідність у строк до 11 січня 2019 року оформити документи, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, а також складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, 26 листопада 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 96 КУпАП (експлуатація будівництва не прийнятого в експлуатацію) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, розмірі 5950,00 грн.
Крім того, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, з метою перевірки виконання вимог припису, проведено повторну позапланову перевірка на об`єкті будівництва відповідача, за результатами якої складений акт №160006 від 12 квітня 2019 року.
Зазначеною перевіркою встановлено, що спірне будівництво експлуатується та ОСОБА_1 повторно не надано документів, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого об`єкту, а також не повідомлено контролюючий орган про виконання вимог припису та фактично не виконано припис.
Тому, вищевказані порушення стали підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень.
За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як відповідачем не усунуто виявлених порушень містобудівного законодавства у межах встановлених строків, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 38 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Частиною 7 вказаної статті встановлено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Колегією суддів встановлено, що управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання привести об`єкт самочинного будівництва у первісний стан, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, у межах спірних правовідносин, суб`єктом владних повноважень, за наслідком проведення перевірки спірного об`єкта будівництва у листопаді 2018 року встановлено, що ОСОБА_1 проведено реконструкцію належної йому нерухомості без отримання та реєстрації необхідних дозвільних документів.
В даному випадку, ОСОБА_1 проведено реконструкцію літньої кухні та гаража, які знаходяться на території його домоволодіння, шляхом об`єднання їх в одну будівлю та з надбудовою другого поверху над об`єднаною будівлею.
При цьому, з метою усунення виявлених порушень відповідачу видано припис про усунення виявлених порушень від 13 листопада 2018 року, який не виконано у встановлені строки, що підтверджується актом проведення повторного заходу державного контролю від 12 квітня 2019 року.
В свою чергу, відповідачем не оскаржено виданий контролюючим органом припис та сплачено накладені на нього адміністративні стягнення у вигляді штрафів за проведення будівельних робіт без отримання необхідних дозвільних документів.
Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог контролюючого органу у межах доводів та вимог апеляційної скаргу відповідача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В даному випадку, як встановлено контролюючим органом у ході проведених заходів державного контролю, відповідачем не реєструвалось дозвільних робіт на проведення будівельних робіт за відповідною адресою, а також не введено реконструйований об`єкт нерухомості в експлуатацію.
В свою чергу, колегія суддів вважає, що проведення реконструкції літньої кухні та гаражу, шляхом об`єднання їх в одне приміщення та добудова другого поверху над відповідним приміщенням, з обладнанням житлових приміщень, без складення проектної документації та дослідження усіх можливих ризиків, а також без отримання необхідних дозвільних документів та введення об`єкту в експлуатацію, безумовно є істотним порушенням вимог будівельного законодавства, яке виявлено у ході проведених контролюючим органом перевірок.
При цьому, як встановлено контролюючим органом, зазначається третьою особою, а також вбачається з наданого відповідачем технічного паспорту (т. 2 а.с. 49), створена з нежитлових приміщень двоповерхова споруда призначена для проживання людей, а тому вищевказані порушення, на переконання колегії суддів, створюють загрозу життю та здоров`ю відповідних людей (т. 2 а.с. 49).
В свою чергу, колегія суддів не приймає посилань апелянта на висновок проведеного експертом дослідження, що викладений у формі довідки від 21 листопада 2019 року, яким встановлено, що позивачем проведено реконструкцію об`єкта нерухомості без порушення капітальних несучих стін, а тому реконструйований об`єкт нерухомості не підлягає введенню в експлуатацію.
В даному випадку, як зазначено вище, відповідачем переобладнано одноповерхову літню кухню та гараж у двоповерховий будинок, призначений для проживання людей, що прямо вбачається з наданого ним технічного паспорту, а тому, колегія суддів вважає, що проведені відповідачем будівельні роботи не можуть вважатися роботами, проведення яких не потребує документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 406.
Внаслідок чого, враховуючи встановлені контролюючим органом порушення, колегія суддів вважає за необхідне погодитись з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог суб`єкта владних повноважень.
При цьому, колегія суддів не приймає посилань позивача на вчинені ним дії щодо усунення виявлених порушень та добровільну сплату ним штрафних санкцій, так як ним не надано до суду доказів введення спірної будівлі в експлуатацію.
Крім того, з моменту виявлення спірних порушень у листопаді 2018 року до моменту звернення до суду з даним адміністративним позовом суб`єктом владних повноважень та до подання даної апеляційної скарги, відповідач мав достатньо часу для усунення виявлених порушень.
Внаслідок чого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог у справі.
При цьому, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року – без змін.
Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Крусян А.В.