ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2021 року	Львів	Справа № 460/6979/20 пров. № А/857/1737/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Бруновської Н.В., Макарика В.Я.,
при секретарі судового засідання:                     Герман О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі №460/6979/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій (головуючий суддя першої інстанції – Друзенко Н.В., місце ухвалення – м. Рівне, дата складання повного тексту – 27.10.2020р.),-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він у серпні 2020 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог статті 86 Закону України «Про прокуратуру». Однак відповідач відмовив у призначені пенсії та вказав про відсутність у позивача необхідної вислуги років. Відповідачем не зараховано до вислуги років позивача період участі у антитерористичній операції з 08.04.2015 по 10.07.2015. Позивач вважає таку відмову протиправною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України, оскільки на думку позивача період участі в антитерористичній операції повинен бути зарахований на пільгових умовах – один місяць служби за три місяці. У зв`язку з чим, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 , один місяць служби за три, час проходження військової служби в особливий період та прийняття безпосередньої участі в антитерористичної операції з 08.04.2015 по 10.07.2015, під час призначення пенсії за заявою від 18.08.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 у вислугу років, один місяць служби за три, час проходження військової служби в особливий період та прийняття безпосередньої участі в антитерористичної операції з 08.04.2015 по 10.07.2015, що дає право на призначення пенсійного забезпечення за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати/грошового забезпечення з урахуванням усіх виплат, що до неї включаються, за останні 60 календарних місяців роботи підряд відповідно до довідки військової прокуратури Західного регіону України №356 від 14.08.2020 та довідки військової прокуратури Західного регіону України №355 від 14.08.2020, починаючи з 18.08.2020, без обмеження максимального розміру пенсії.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Доводи апелянта зводяться до того, що підстав для зарахування у вислугу років позивачу, один місяць служби за три, час проходження військової служби в особливий період та відповідно призначення пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» немає. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи позивач проти апеляційної скарги відповідача заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідач в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 18.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».
Листом від 01.09.2020 №1700-0301-8/25864 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило позивача, що згідно з поданими документами, на дату звернення (18.08.2020) вислуга років позивача відповідно до частини шостої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» становить 24 роки 23 дні (зараховано по 17.08.2020), у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів 18 років 10 місяців 16 днів. Позивачу відмовлено в призначені пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» через відсутність на день звернення вислуги років, передбаченою частиною шостою статті 86 Закону України «Про прокуратуру», не менше 24 років 6 місяців. Водночас, відсутні підстави для призначення пенсії позивачу відповідно до частини п`ятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру», оскільки позивач не досягнув 57 років і не має страхового стажу 35 років.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що позивач має право на призначення пенсійного забезпечення за вислугу років у відповідності до статті 86 Закону України «Про прокуратуру»
Проте апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції частково невірними з огляду на наступне.
Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною четвертою вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.
Пунктом 2.3 розділу 2 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.
Аналогічна правова позиці висловлена Верховним Судом у постановах від 5 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі № 346/1454/17 та від 2 квітня 2020 року у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16 червня 2020 у справі №185/7049/2020.
Таким чином, підставою для пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування до стажу роботи, який дає право прокурорам на пенсію за вислугу років є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певних категорій, для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, щомісячного грошового утримання чи інших соціальних виплат.
Посилання відповідача про неможливість зарахування до вислуги років для призначення пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру» відповідної служби на пільгових умовах є хибним, оскільки можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і повинна пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний період часу.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 з 08.04.2015 по 10.07.2015 брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових (бойових) завдань (а.с.13, 14).
Таким чином, період з 08.04.2015 по 10.07.2015 підлягає зарахуванню до трудового стажу позивача для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.
Враховуючи викладене, відмовляючи позивачу у зарахування періоду участі в антитерористичної операції один місяць служби за три місяці, відповідач діяв протиправно. 
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ визначено, шо основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.
За даними трудової книжки НОМЕР_1 , послужного списку ОСОБА_1 : з 27.03.1995 по 01.08.1996 – працював слюсарем зварювальником ІІІ розряду на ЗАТ «СПМК-7»; з 1996 по 2001 навчався у Львівському Військовому ордена Червоної зірки інституті ім. Гетьмана П. Сагайдачного при Національному університеті «Львівська політехніка»; з 24.07.1996 по 14.08.2012 проходив військову службу у Збройних Силах України, у тому числі з 01.10.2001 по 14.08.2012 на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури; з 15.08.2012 призначений заступником Волинського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України; з 06.11.2012 призначений на посаду старшого прокурора Рівненської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Західного регіону України; 17.02.2014 призначений прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням державного обвинувачення у кримінальних правопорушеннях слідчого відділу управління прокуратури Західного регіону України з нагляду за додержанням законів у військовій сфері; 29.08.2014 по 16.02.2015 призначений на посаду прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури Західного регіону України; 17.02.2015 по 26.03.2015 прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу слідчого управління військової прокуратури Західного регіону України; з 27.03.2015 по 09.07.2015 старший прокурор військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України; з 10.07.2015 по теперішній час прокурор військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України.
З матеріалів справи встановлено, що стаж роботи ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за вислугу років становить 24 роки 6 місяців 15 днів, стаж роботи в органах прокуратури станом на 05.08.2020 – 17 років 2 місяці 01 день.
Відповідно до частини першої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.
Частиною другою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на призначення пенсійного забезпечення за вислугу років у відповідності до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».
Крім того, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не враховано абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону №1697 яким зазначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, оскільки ця норма є чинною та неконституційною не визнавалася.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для виплати пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З урахуванням наведеного вище, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а резолютивна частина рішення суду першої інстанції зміні з наведених вище підстав.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області – задовольнити частково.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі №460/6979/20 змінити, виклавши четвертий абзац резолютивної частини в такій редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати /грошового забезпечення з урахуванням усіх виплат, що до неї включаються, за останні 60 календарних місяців роботи підряд відповідно до довідки військової прокуратури Західного регіону України №356 від 14.08.2020 та довідки військової прокуратури Західного регіону України №355 від 14.08.2020, починаючи з 18.08.2020р.»
В решті рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	В. Я. Макарик 	
Повне судове рішення складено 29.03.2021р.