ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/4955/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,     
за участю секретаря судового засідання Рубана А.В., 
розглянувши у відкритому 
судовому засіданні в м. Дніпрі 
апеляційну скаргу                               Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року (головуючий суддя - Луніна О.С.) в адміністративній справі

за позовом                                         Фізичної особи-підприємця Овчаренко Яни Броніславівни 

до                                                   Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області

про                                                   визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець Овчаренко Яна Броніславівна (далі - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (далі - Відповідач), в якій, з урахуванням збільшення позовних вимог, просила суд:
1)  визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області у відношенні фізичної особи-підприємця Овчаренко Яни Броніславівни :
- вимогу № Ф-1193-23 від 11.02.2020 року про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 34 723,76 грн.;
- вимогу № Ф-1193-23 від 15.06.2020 року про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 34   723,76 грн;
2)  зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків Овчаренко Яни Броніславівни (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом виключення суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 34723,76 грн., яка включає 26570,76 грн. основного боргу та 8153 грн. - штраф та пеня.
В обґрунтування позову Позивач посилається на протиправність прийняття оскарженої вимоги, оскільки вважає, що бездіяльність з боку контролюючого органу щодо невинесення протягом тривалого часу вимоги про сплату боргу (недоїмки) поклала на особу надмірний тягар зі сплати єдиного внеску.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року по справі №160/4955/20 адміністративний позов Фізичної особи-підприємця Овчаренко Яни Броніславівни до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги - задоволено (а.с.80-83).
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 87-89).
В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції не врахував, що чинним законодавством не передбачено обмеження по строкам на виставлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску та не передбачено звільнення платників від обов`язку сплати недоїмки у разі порушень строків виставлення вимоги. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Відповідача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін в частині відмови в задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи відзив Позивач, зокрема вказав про те що контролюючий орган порушив процедуру обчислення та формування вимог про сплату боргу (недоїмки) як у 2015 року (порушення п. 6.3 та п. 6.4 Інструкції №455, яка діяла до 20.04.2015 року), так і у 2020 році (порушення розділу IV Інструкції №449, яка діє з 20.04.2015 року).
Відповідач подав відповідь на відзив, у якій зазначив про те, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) не є такою, що сформована за заборгованістю за 03.02.2015 року, відповідно до змісту самої вимоги, то вона фіксує наявну у Позивача суму боргу станом на 31.01.2020 та станом на 31.05.2020 відповідно, відтак не містить порушень строку обчислення боргу.
26 січня 2021 року до Третього апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про відкладення розгляду справи у зв`язку із введенням Кабінетом Міністрів України локдауну.
Порадившись на місці, колегія суддів ухвалила відкласти розгляд справи на 17.03.2021 року о 11:00 год.
Ухвалою від 27 січня 2021 року судом апеляційної інстанції витребувано у Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області:
- детальний розрахунок до податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 №Ф-1193-12 із обов`язковим зазначенням: сум нарахувань з єдиного соціального внеску, які входять до складу податкового боргу визначеного у такій податковій вимозі, періоду та дат виникнення таких нарахувань з єдиного соціального внеску, граничного строку для сплати нарахувань з єдиного соціального внеску;
- детальний розрахунок до податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.06.2020 №Ф-1193-23 із обов`язковим зазначенням: сум нарахувань з єдиного соціального внеску, які входять до складу податкового боргу визначеного у такій податковій вимозі, періоду та дат виникнення таких нарахувань з єдиного соціального внеску, граничного строку для сплати нарахувань з єдиного соціального внеску.
На виконання вимог ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року Відповідач подав додаткові пояснення, відповідно до яких зазначено, що:
- станом на 31.08.2015 року заборгованість Позивача склала 19996,15 грн., при цьому у зв`язку з несвоєчасною сплатою 10.08.2015 року в автоматичному порядку нараховано пеню у сумі 1766,06 грн. та штрафні санкції у розмірі 1878,78 грн.;
- станом на 31.12.2016 року заборгованість Позивача склала 20787,44 грн., при цьому у зв`язку з несвоєчасною сплатою 07.12.2016 в автоматичному порядку нараховано пеню у сумі 582 грн. та штрафні санкції у розмірі 600 грн.;
- станом на 28.02.2017 року заборгованість Позивача склала 20797,44 грн., при цьому у зв`язку з несвоєчасною сплатою 09.02.2017 в автоматичному порядку нараховано пеню у сумі 55,36 грн. та штрафні санкції у розмірі 42,91 грн.;
- станом на 31.12.2018 року заборгованість Позивача склала 40394,22 грн., при цьому у зв`язку з несвоєчасною сплатою 10.12.2018 року в автоматичному порядку нараховано пеню у сумі 5580,85 грн. та штрафні санкції у розмірі 2572,15 грн.;
- станом на 31.10.2019 року заборгованість Позивача склала 34729,58 грн.;
- станом на 15.06.2020 року заборгованість Позивача склала 34723,76 грн. Відповідач, також зазначив, що спірні вимоги обидві містять однакові підстави виникнення заборгованості та періоди, відрізняються лише датою виставлення.
17 березня 2021 року на адресу Третього апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про заміну сторони в порядку правонаступництва, а саме: Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 43145015) на Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ ВП 44118658).
Згідно зі ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів порадившись на місці ухвалила допустити заміну відповідача - Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 43145015) на його правонаступника Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ ВП 44118658).
В судовому засіданні представник Відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.
Представники Позивача проти вимог апеляційної скарги заперечили.
Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Овчаренко Яна Броніславівна зареєстрована як фізична особа-підприємець 07.05.2004 року.
11 лютого 2020 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1193-23 на суму 34723,76 грн. (а.с. 13).
15 червня 2020 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформувало та направило Позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1193-23 у розмірі 34723,76 грн. (а.с. 58).
Правомірність прийняття Відповідачем вимог про сплату боргу (недоїмки) від 11.02.2020 року та від 15.06.2020 року є предметом судового розгляду у даній справі.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані вимоги прийнято з порушенням законодавчо встановленого строку для їх прийняття.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами пункту 3 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Враховуючи положення частини третьої статті 6 Закону № 2464-VI, вказані обов`язки поширюються на фізичних осіб-підприємців.
Так, Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що заборгованість виникла внаслідок донарахування Позивачу ЄСВ за результатом перевірки по основному платежу у розмірі 17493,61 грн., та за штрафними санкціями за донарахування ЄСВ у розмірі 1399,71 грн. у лютому 2015 року. За рахунок коштів, які надходили від Овчаренко Я. Б. здійснювалось погашення самостійно визначених позивачем нарахувань. За період з 2015 року на суму боргу відповідачем нараховано штраф та пеню.
Натомість у відповіді на відзив на апеляційну скаргу Відповідач вказує про те, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) не є такою, що сформована за заборгованістю за 03.02.2015, а фіксує наявну у Позивача суму боргу станом на 31.01.2020 та станом на 31.05.2020 року.
У додаткових поясненнях від 23.02.2021 року за вх. №15441/21 Відповідач зазначає про те, що заборгованість Позивача по спірним вимогам бере свій початок з 03.02.2015 року після проведення в інтегрованій картці платника Позивача операції з донарахування останньому ЄСВ за результатом перевірки по основному платежу згідно вимоги про сплату боргу від 19.12.2014 року №0030061701 у розмірі 27994,21 грн.
При цьому, у зазначених додаткових поясненнях Відповідач самостійно вказує про те, що обидві спірні податкові вимоги від 11 лютого 2020 року та від 15 червня 2020 року містять однакові підстави виникнення заборгованості та періоди. 
На момент виникнення у Позивача заборгованості з ЄСВ (лютий 2015 року) діяла Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства доходів і зборів 09.09.2013 № 455, яка визначала процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.
Згідно з п. 6.3 Інструкції № 455 органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках:
якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті;
якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога надсилається одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску або актом про суми розбіжностей щодо сум доходу (прибутку), заявлених у звітності до органу доходів і зборів та задекларованих у річній податковій декларації фізичними особами - підприємцями чи особами, які забезпечують себе роботою самостійно, або повідомленням-розрахунком на всю суму донарахованого єдиного внеску.
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога надсилається:
платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`яти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);
платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Поряд із зазначеним, колегія суддів акцентує увагу на тому, що відповідно до п. 3 Розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;
платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадку, передбаченому абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у пункту 1 статті 4 Закону, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
З аналізу вищенаведеного випливає те, що у період дії як Інструкції №455, так й Інструкції №449, контролюючий орган був наділений повноваженнями щодо формування та направлення на адресу платника податку вимоги про сплату боргу з обмеженням відповідними строками, встановленими вказаними інструкціями.
При цьому з матеріалів справи встановлено, що Відповідачем лише у 2020 році винесено оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) про стягнення з Позивача єдиного соціального внеску, заборгованість по якому почала виникати у лютому 2015 року.
Разом з цим, Відповідач не навів жодних доводів стосовно того, що перешкоджало останньому своєчасно виносити податкові вимоги про сплату боргу (недоїмки) з моменту виникнення у Позивача заборгованості з ЄСВ у лютому 2015 року.
Поряд із зазначеним, колегія суддів приймає до уваги і те, що у межах справи №160/1409/20 вже досліджувалась правомірність прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №Ф-1193-23У від 11.09.2019 року про стягнення єдиного внеску з Овчаренко Я.Б . 
За результатом розгляду справи №160/1409/20 вказану вимогу визнано протиправною та скасовано.
При цьому, у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі № 160/1409/20 встановлено, що Позивач своєчасно сплачувала єдиний внесок за 2017 р., 2018 р., 2019 р. 
Крім того, у вказаному рішенні суд дійшов висновку, що з боку Відповідача мало місце порушення строку обчислення боргу по сплаті єдиного соціального внеску та вказав про те, що у разі прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, в цьому випадку формування оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки), поза межами законодавчо визначених строків, воно не може вважатись правомірним. Недотримання відповідачем строків прийняття відповідного рішення позбавило позивача можливості передбачати наслідки та у випадку необхідності узгоджувати свою поведінку, і як наслідок призвело до покладення на позивача надмірного тягаря зі сплати єдиного внеску.
Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів звертає увагу на те, що посилання Відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28.12.2018року по справі №804/1678/15, є безпідставними, оскільки у справі №804/1678/15 судом касаційної інстанції досліджувалось питання щодо несвоєчасного направлення контролюючим органом податкової вимоги, а в даній справі спірним є питання щодо несвоєчасного прийняття контролюючим органом податкових вимог.
Враховуючи наведені вище обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що оскаржувані вимоги прийнято Відповідачем протиправно, з порушенням вимог чинного законодавства України, що є підставою для їх скасування.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 17 вересня 2020 року необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року по справі №160/4955/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
В повному обсязі постанова складена     22 березня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов