П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

____________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/3582/20	
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д..
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
11.11.2020 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просила суд:
- визнати протиправною та дискримінаційною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не поновлення та не виплати пенсії;
- визнати протиправним, дискримінаційним та скасувати рішення від 23.07.2020 року про відмову Головного управління Пенсійного фонду України у поновленні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області вчинити певні дії - провести поновлення виплати пенсії з 07.10.2009 року відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснювати виплату пенсії на вказаний нею банківський рахунок з врахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів;
- стягнути з Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області кошти в сумі 100000 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної противоправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких відповідач відмовив у поновленні пенсії.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу десятиденного строку для усунення недоліків шляхом надання документу про сплату судового збору в сумі 1000 грн., оскільки при зверненні до суду з даним позовом позивач повинен сплатити судовий збір в загальній сумі 1840,80 грн., а саме, 840,80 грн. за вимогу немайнового характеру, та 1000 грн. за вимогу майнового характеру (1% від 100000 грн.), надавши документ про його сплату.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 разом з доданими документами повернуто позивачеві.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції про повернення позову, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив про помилковість висновку суду першої інстанції, щодо визначення вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, як самостійної вимоги, яка не пов`язана за змістом з вимогою визнання актів, дій, чи бездіяльності державних органів.
Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Апеляційний суд встановив, що при зверненні до суду першої інстанції  позивач фактично заявила одну вимогу немайнового характеру, яка стосується питання вирішення публічно-правового спору (визнання протиправною відмови у поновлення пенсії та зобов`язання відновити виплату пенсії) та одну вимогу майнового характеру (відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн.).
За змістом адміністративного позову, завдання позивачу моральної шкоди пов`язане із протиправними, дискримінаційними діями  органу державної влади -  відповідачем – суб`єктом владних повноважень.
Відповідно до матеріалів справи (а.с. 2), до позовної заяви позивач додала докази сплати судового збору в розмірі 840,80 грн., що відповідно до  ст. 4 Закону України «Про судовий збір» є сплатою судового збору  за одну вимогу немайнового характеру, заявлену фізичною особою при зверненні до суду першої інстанції.
Постановляючи ухвалу як про залишення позову без руху, так і про повернення позову позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що  вимога  про відшкодування моральної шкоди завданої протиправними діями органом державної влади, за відсутності  судового рішення про встановлення протиправності такої дії, є об`єктом  справляння судового збору, а посилання позивача на застосуванні приписів п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» є безпідставним.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
Так, статтею 3 Закону України «Про судовий збір» визначені об`єкти справляння судового збору. 
Зокрема  пунктом 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.
Відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.
Таким чином, вимога про відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними рішенням та бездіяльністю суб`єкта владних повноважень – відповідачем в цій справі, заявлена разом із вимогою про вирішення публічно-правового спору, а тому підлягає розгляду адміністративним судом. При цьому, апеляційний суд зазначає, що  положення п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» є чіткими та зрозумілими, та не містять виключень щодо заявлення вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, у певному виді судочинства (зокрема цивільному або адміністративному), як і не містять такого застереження, як наявність, при зверненні з такими вимогами, судового рішення про визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади.
Таким чином,  апеляційний суд зазначає про помилковість доводів  суду першої інстанції стосовно того, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, є об`єктом справляння судового збору. Зазначає апеляційний суд і про недоречність посилання суду першої інстанції в цьому випадку на постанову Верховного Суду  від 08.07.2019 року у справі № 532/1897/18, оскільки, за відомостями ЄДРСР, Верховний Суд 08.07.2019 року у справі № 532/1897/18 не ухвалював судового рішення у формі постанови. Натомість 08.07.2019 року Верховним Судом, у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду, у справі № 532/1897/18 була постановлена ухвала про залишення касаційної скарги без руху, яка не містить правового висновку, який в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, має враховуватись судом  при виборі і застосуванні норм права у спірних правовідносинах.
При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта, які обґрунтовані посиланням на  рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року у справі № 540/2012/19, та на ухвали Верховного Суду, оскільки в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, судом при виборі і застосування норм права у спірних правовідносинах мають враховуватись висновки щодо застосування норм  права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на  постанову Верховного Суду від 16.04.2018 року у справі № 826/10288/17, оскільки ця справа стосується заявлення юридичною особою вимог немайнового характеру, одна з яких була  визначена Верховним Судом, як похідна вимога.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при постановленні ухвали про повернення позовної заяви, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню частково (через відхилення частини доводів  апеляційної скарги), оскаржувана ухвала - скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 2-12, 132, 294, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  -  задовольнити.
Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року  -  скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
У зв`язку з перебування суддів - членів колегії у відпустці та на навчанні, повний текст судового рішення складений 01.03.2021 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.